Справа № 199/14547/26
(3/199/3501/26) 
ПОСТАНОВА 
іменем України
18.09.2026         місто Дніпро
Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра Щербина-Почтовик І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП- НОМЕР_1 , зареєстрованого у будинку АДРЕСА_1 , військовослужбовця, 
-який притягується до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172^20 КУпАП,
-за участі захисника Михайлової О.В.
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 1452/0/15-26 від 14.07.2026, змінено з 20 липня 2026 територіальну підсудність судових справ Васильківського районного суду Дніпропетровської області шляхом її передачі до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра.  
За змістом протоколу про адміністративне правопорушення, 24.08.2026, близько 21:00 години ОСОБА_1 виконуючи обов`язки військової служби перебував на території тимчасової дислокації підрозділу військової частини у нетверезому стані, в умовах особливого періоду, чим вчинив, на думку посадової особи, уповноваженої на складання протоколу, адміністративне правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.3 ст. 172 ^20 КУпАП.
У судовому засіданні захисник Михайлова О.В. просила закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки останній не перебував у стані сп`яніння, а був негайно 24.08.2026 госпіталізований до лікарні швидкої допомоги з діагнозом Гіпертензивна хвороба серця з серцевою недостатністю з показниками артеріального тиску 220/130, де перебував на стаціонарному лікуванні до 11.09.2026, про що свідчить виписка з медичної карти долучена до матеріалів провадження.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.
Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справі, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) як джерело права.
Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого. 
У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Незважаючи на вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП та вказане рішення ЄСПЛ, яке згідно ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» обов`язкове і для посадових осіб військової комендатури, протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду і є доказом у справі, суперечить іншим матеріалам справи про адміністративне правопорушення, оскільки відомості зазначені у ньому належним чином не узгоджуються з іншими матеріалами справи. 
Так, Порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду затверджений Постановою КМУ від 12.01.2024 № 32 та передбачений ст. 266-1 КУпАП.
Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
У разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Уповноважена посадова особа, яка проводить огляд, застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі неможливості застосування спеціальних технічних засобів відеозапису такий огляд проводиться у присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки особи, які перебувають у відносинах підлеглості з особою, стосовно якої проводиться огляд, або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.
Так, досліджені судом докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення ДНП/Р 2768 від 11.09.2026; акт огляду; письмові пояснення свідка ОСОБА_2 , самі по собі не доводять в повній мірі факту інкримінованого ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 172-20 КУпАП.
Суддею встановлено, що під час проведення огляду  ОСОБА_1  на стан алкогольного сп`яніння спеціальні технічні засоби відеозапису не застосовувались, двоє свідків залучено не було, оскільки їх підписи та прізвища відсутні у Результаті 164 від 24.08.2026, як і відсутній підпис самого ОСОБА_1 , без зазначення причини відсутності його підпису. 
Крім вказаного, у Результаті 164 від 24.08.2026, зазначено, що огляд проводився за допомогою газоаналізатора Драгер, однак у графі дати останньої повірки стоїть прочерк, а у графі результат обстеження зазначено цифри «1,04» без вказівки на символ ‰ (проміле), який би вказував на вміст етилового спирту в крові.
При цьому, як слідує з Виписки з медичної карти стаціонарного хворого №16282 ОСОБА_1 24.08.2026 о 22.54 тобто, через 14 хвилин після складення Результату №164, був госпіталізований до Клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, де були проведені діагностичні дослідження крові та встановлено повний діагноз без зазначення перебування у стані алкогольного сп`яніння. 

Тому, з сукупності долучених доказів неможливо дійти ґрунтовного висновку про наявність вини ОСОБА_1 , за вчинене ним правопорушення, оскільки посадовою особою військової комендатури в повній мірі не дотримано вимог ст. 251 КУпАП.
Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.  
Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.   
Оскільки згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, то усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Вищевикладене свідчить про те, що військовою комендатурою не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поза розумним сумнівом.
Отже, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку про відсутність поставленого у вину військовою комендатурою в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172^20 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
На підставі п. 1) ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172 ^20КУпАП – закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.
Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра

Суддя:       І.В.Щербина-Почтовик