Справа № 638/15110/26
Провадження № 3/638/3181/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2026 року        м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої судді - Яковлевої В.М., 
за участю секретаря судового засідання - Сікорського А.С.,
захисниці - Мельниченко Я.А.,
розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Державної аудиторської служби України про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уповноваженої особи з публічних закупівель - заступник директора Департаменту з благоустрою, відбудови та реконструкції Харківської міської ради, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 164-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП),

встановив:

01 липня 2026 року до Шевченківського районного суду м. Харкова надійшов матеріал з Держаудитслужби про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 164-14 КУпАП.
Судом встановлено, що уповноважена особа з публічних закупівель Департаменту з благоустрою, відбудови та реконструкції Харківської міської ради не відхилила тендерну пропозицію учасника ПрАТ «ТРЕСТ ЖИТЛОБУД – 1». Ця пропозиція не відповідала вимогам тендерної документації та нормам Постанови Кабінету Міністрів України № 1512 від 19.11.2025.
За наслідками проведеного відповідно до статті 8 Закону України «Про публічні закупівлі» № 922-VIII від 25.12.2015 (далі Закон) та пункту 23 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 (далі Особливості), моніторингу процедури закупівлі, здійсненої Департаментом з благоустрою, відбудови та реконструкції Харківської міської ради (далі Замовник), підпорядкованість Харківська міська рада, місцезнаходження майдан Конституції, будинок 7, місто Харків, 61003 (вказати обставини, за яких установлено порушення, назву об`єкта, його підпорядкованість і місцезнаходження) виявлено порушення законодавства про закупівлі, зокрема, невідхилення тендерної пропозиції, яка підлягала відхиленню відповідно до закону, за період з 23.02.2026 та на момент виявлення порушення 02.04.2026, а саме, в ході проведення закупівлі за номером ID: UA-2026-01-29-002463-а, уповноваженою особою з публічних закупівель Замовника ОСОБА_1 не відхилено тендерну пропозицію учасника приватного акціонерного товариства «ТРЕСТ ЖИТЛОБУД - 1», яка не відповідала вимогам визначеним у пункті 3.8 розділу III Тендерної документації Замовника та підпункті 4 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі особливості визначення вартості будівництва в умовах воєнного стану» від 19.11.2025 № 1512, що є порушенням підпункту 2 пункту 44 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 і передбачає відповідальність за частиною третьою статті 164?? Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився. Про місце, дату та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку.
Жодних заяв до суду не подав.
Неявка особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, належним чином повідомленої про час та місце судового розгляду справи, являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав.
У судовому засіданні захисниця ОСОБА_2 – адвокат Мельниченко Я.А. надала наступні пояснення.
Вважає викладені у Протоколі твердження необґрунтованими, такими, що не підтверджені належними і допустимими доказами, не відповідають фактичним обставинам та не доводять наявності в діях ОСОБА_1 усіх обов`язкових елементів складу адміністративного правопорушення. Зі змісту Протоколу та матеріалів моніторингу вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується невідхилення тендерної пропозиції Приватного акціонерного товариства «ТРЕСТ ЖИТЛОБУД-1» під час проведення Департаментом з благоустрою, відбудови та реконструкції Харківської міської ради процедури закупівлі UA-2026-01-29-002463-a за предметом: «Аварійно-відновлювальні роботи (капітальний ремонт) багатоквартирного житлового будинку за адресою: місто Харків, вулиця Соборності України, 223». 
Як убачається з позиції органу державного фінансового контролю, підставою для складання Протоколу стало зазначення учасником у складі розрахунку договірної ціни загальновиробничих витрат у розмірі 18,45 відсотка суми прямих витрат, тоді як підпунктом 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2025 року № 1512 «Деякі особливості визначення вартості будівництва в умовах воєнного стану» на етапі договірної ціни передбачено встановлення загальновиробничих витрат у розмірі не більше 10 відсотків суми прямих витрат. 
Водночас сама наявність у висновку про результати моніторингу твердження про порушення законодавства Замовником не є безумовною та достатньою підставою для притягнення конкретної фізичної особи до адміністративної відповідальності.
Протокол про адміністративне правопорушення фактично відтворює висновки моніторингу щодо дій Замовника як юридичної особи, однак не містить належного обґрунтування персональної вини ОСОБА_1 . У Протоколі не зазначено, які саме конкретні дії або бездіяльність становлять винну поведінку особи, які відомості щодо застосованого учасником показника загальновиробничих витрат були або повинні були бути достовірно відомі уповноваженій особі, якими доказами підтверджується усвідомлення нею відповідної невідповідності та в чому саме полягає умисна або необережна форма вини. Висновок про персональну винуватість не може ґрунтуватися виключно на тому, що ОСОБА_1 виконував функції уповноваженої особи та прийняв рішення про визначення переможця закупівлі. 
Адміністративна відповідальність має індивідуальний характер, а тому орган, який склав Протокол, зобов`язаний довести не лише формальну належність відповідних повноважень, а й наявність у діях конкретної особи всіх елементів складу правопорушення. Предметом закупівлі були технічно складні аварійно-відновлювальні будівельні роботи. Тендерна пропозиція учасника містила значний обсяг проєктної, технічної та кошторисної документації, підготовка і перевірка якої потребують спеціальних професійних знань у сфері проєктування, будівництва та визначення вартості будівельних робіт. Рішення щодо визначення переможця було прийнято уповноваженою особою не довільно, а з урахуванням змісту тендерної документації, чинної проєктної документації та правової позиції Замовника щодо порядку застосування постанови Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2025 року № 1512. Зокрема, у поясненнях, наданих Замовником органу державного фінансового контролю під час здійснення моніторингу, було зазначено: «Під час розгляду тендерної пропозиції АТ “ТРЕСТ ЖИТЛОБУД-1” Замовник здійснював перевірку поданих документів на відповідність вимогам тендерної документації та чинного законодавства у сфері публічних закупівель. Водночас визначення вартості робіт за предметом закупівлі та складання договірної ціни здійснювалися на підставі чинної проєктної документації, яка була розроблена, затверджена та пройшла експертизу в установленому законодавством порядку, а на момент оголошення, проведення закупівлі та укладення договору залишалася чинною». 
Таким чином, під час розгляду тендерної пропозиції уповноважена особа враховувала, що проєктна документація за відповідним об`єктом була розроблена, затверджена та пройшла експертизу в установленому законодавством порядку, її чинність не була припинена, а кошторисні показники, на підставі яких формувалася ціна пропозиції учасника, були складовою такої проєктної документації. У поясненнях Замовника також було звернуто увагу на положення пункту 3.8 розділу ІІІ тендерної документації: «Пункт 3.8 розділу ІІІ тендерної документації передбачає застосування відповідних підходів до визначення ціни тендерної пропозиції учасника за наявності належних правових підстав, зокрема у разі прийняття Замовником відповідного рішення про застосування механізмів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2025 № 1512 “Деякі особливості визначення вартості будівництва в умовах воєнного стану”. 
Отже, положення пункту 3.8 розділу ІІІ тендерної документації підлягають тлумаченню та застосуванню у взаємозв`язку з фактом прийняття такого рішення Замовником, оскільки лише за цієї умови можуть бути застосовані механізми, передбачені зазначеною постановою». 
При цьому Замовником окремо наголошувалося: «Незважаючи на те, що питання щодо прийняття відповідного рішення було предметом опрацювання, за результатами такого опрацювання Замовником відповідного рішення не прийнято, а відтак на момент визначення переможця підстави для застосування зазначених механізмів були відсутні. У зв`язку з цим у Замовника були відсутні також підстави для перегляду затверджених кошторисних показників, у тому числі показника загальновиробничих витрат». 
Отже, на момент розгляду тендерної пропозиції та прийняття рішення про визначення переможця уповноважена особа керувалася конкретним тлумаченням положень пункту 3.8 розділу ІІІ тендерної документації у взаємозв`язку з чинною та затвердженою проєктною документацією і фактичними рішеннями Замовника. 
Наведені обставини мають істотне значення для встановлення суб`єктивної сторони правопорушення. Вони підтверджують, що рішення уповноваженої особи не було наслідком свідомого ігнорування вимог законодавства, а ґрунтувалося на оцінці чинної проєктної документації, умов тендерної документації та правової позиції Замовника, сформованої на момент розгляду тендерної пропозиції.
Незгода органу державного фінансового контролю з таким тлумаченням може бути предметом правової оцінки, однак сама по собі не доводить наявності умислу або необережності у діях ОСОБА_1 .. Відмінність у тлумаченні положень тендерної документації та спеціальних норм ціноутворення у будівництві не може автоматично прирівнюватися до винної поведінки та бути достатньою підставою для притягнення конкретної фізичної особи до адміністративної відповідальності. 
Органом державного фінансового контролю у Протоколі не надано належної оцінки доводам Замовника щодо чинності проєктної документації, проходження нею експертизи, змісту пункту 3.8 розділу ІІІ тендерної документації та відсутності окремого рішення Замовника, з прийняттям якого Замовник пов`язував застосування відповідних механізмів постанови Кабінету Міністрів України № 1512. Протокол не містить мотивованого спростування зазначених доводів і не пояснює, чому наведені обставини не могли впливати на оцінку правомірності поведінки уповноваженої особи та на встановлення форми її вини.
Фактично орган державного фінансового контролю обмежився констатацією власного тлумачення нормативних положень, не довівши, що ОСОБА_1 усвідомлював протиправність прийнятого рішення, передбачав можливі шкідливі наслідки або за конкретних обставин справи повинен був і об`єктивно міг їх передбачити. Розрахунок договірної ціни та кошторисна документація складалися учасником процедури закупівлі, який відповідав за достовірність, правильність і відповідність законодавству поданих ним документів та розрахунків. 
Матеріали справи не містять доказів того, що під час розгляду тендерної пропозиції уповноваженій особі було надано висновок профільного кошторисника, сертифікованого інженера-проєктувальника, працівника технічного підрозділу або іншого спеціаліста про невідповідність розрахунку загальновиробничих витрат вимогам постанови Кабінету Міністрів України № 1512 і що такий висновок був уповноваженою особою свідомо проігнорований. Так само відсутні докази того, що ОСОБА_1 діяв з метою надання неправомірної переваги певному учаснику, мав особисту заінтересованість у результатах процедури закупівлі, отримував будь-яку неправомірну вигоду, умисно обмежував конкуренцію або свідомо допускав незаконне чи неефективне використання бюджетних коштів.
Висновок моніторингу відображає правову оцінку дій Замовника, але сам собою не встановлює суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення у діях конкретної фізичної особи та не звільняє орган державного фінансового контролю від обов`язку довести її персональну вину належними і допустимими доказами. Крім того, після оприлюднення висновку про результати моніторингу Департаментом були невідкладно вжиті заходи, спрямовані на виконання вимог органу державного фінансового контролю та приведення договірної ціни у відповідність до зауважень, викладених у висновку. Відповідні зміни до договору про закупівлю від 10 березня 2026 року № 131/25-АВР були оформлені додатковою угодою від 8 квітня 2026 року, а інформація та підтвердні документи своєчасно оприлюднені в електронній системі закупівель Prozorro. 
Внесені зміни не передбачали збільшення ціни договору, розширення предмета закупівлі, зменшення обсягу необхідних робіт чи погіршення умов для Замовника. Навпаки, договірну ціну та її складові було скориговано у бік зменшення, що виключило можливість здійснення оплати загальновиробничих витрат у розмірі, який органом державного фінансового контролю був визнаний таким, що не відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України № 1512. 
Таким чином, Замовник не ухилявся від виконання висновку моніторингу, а вжив усіх залежних від нього заходів для фактичного усунення фінансового змісту виявленого зауваження та недопущення будь-яких негативних наслідків для бюджету. Подальше внесення відповідних змін до договірної ціни не є визнанням вини уповноваженої особи та не спростовує правового обґрунтування, яким вона керувалася на момент визначення переможця.
Такі дії свідчать про добросовісне виконання Замовником вимог органу державного фінансового контролю, прагнення запобігти будь-яким можливим негативним наслідкам та забезпечити економне використання бюджетних коштів.
Отже, саме по собі складення висновку моніторингу не є достатньою підставою для притягнення уповноваженої особи до адміністративної відповідальності. Орган державного фінансового контролю повинен був надати належну оцінку оприлюдненим Замовником документам та мотивовано встановити, що вжиті заходи об`єктивно не призвели до усунення порушення. 
Проте Протокол не містить належного і мотивованого обґрунтування того, чому зменшення договірної ціни, приведення показника загальновиробничих витрат у відповідність до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 1512 та виключення можливості оплати спірної частини витрат не були враховані як фактичне усунення порушення. 
Також не зазначено, які саме вимоги Закону України «Про публічні закупівлі» залишилися невиконаними після вчинення Замовником відповідних дій, та не наведено жодних негативних фінансових наслідків, які продовжували б існувати після коригування договірної ціни. За таких обставин Протокол складено без належного встановлення всіх передбачених частиною одинадцятою статті 8 Закону України «Про публічні закупівлі» передумов для вчинення дій щодо притягнення уповноваженої особи до адміністративної відповідальності.
Отже, матеріали справи не підтверджують наявності у діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони правопорушення, не доводять умисної або необережної форми вини та не містять достатніх доказів його персональної винуватості. Натомість пояснення Замовника, надані під час моніторингу, підтверджують, що поведінка уповноваженої особи була послідовною, мотивованою та зумовленою фактичними і правовими обставинами, які існували на момент прийняття рішення про визначення переможця. Вжиті Замовником заходи забезпечили фактичне усунення фінансового змісту зауваження, не допустили здійснення зайвих бюджетних витрат та підтвердили добросовісний характер поведінки Департаменту і його уповноваженої особи. 
У зв`язку із цим у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 164-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі підлягає закриттю відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 цього Кодексу. 
Разом із тим, виключно як альтернативну позицію, у разі якщо Суд дійде висновку про формальну наявність у діях особи ознак адміністративного правопорушення, прошу врахувати положення статті 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Виявлена невідповідність стосувалася окремої складової кошторисного розрахунку, була фактично усунена до складення Протоколу, не спричинила збитків бюджету, не призвела до оплати завищених витрат, не була пов`язана з отриманням неправомірної вигоди та не спричинила інших негативних наслідків. Закупівля здійснювалася з метою відновлення багатоквартирного житлового будинку міста Харкова, пошкодженого внаслідок збройної агресії Російської Федерації, а тому дії Замовника були спрямовані насамперед на оперативне відновлення житлового фонду та забезпечення прав мешканців пошкодженого будинку. 
З огляду на характер виявленої невідповідності, відсутність негативних наслідків, добровільне та своєчасне вжиття заходів щодо її усунення, добросовісну поведінку особи та відсутність будь-якого особистого інтересу ступінь суспільної шкідливості відповідного діяння є мінімальним, що дає підстави для застосування статті 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Як вбачається з положень пункту 7 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.
Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до частини другої статті 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених статтею 164-14 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням пункту 1 статті 6 даної Конвенції.
В пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, пункт 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).
Верховним Судом в пункті 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Згідно з частиною першою статті 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173-2 КУпАП, розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Подальше відкладення розгляду справи нівелюватиме завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Розгляд справи у розумі строки з одного боку забезпечує можливість своєчасного відновлення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у випадку необґрунтованості та безпідставності провадження у справі стосовно неї, а з іншого своєчасне вжиття заходів спрямованих на запобігання іншим правопорушенням, у випадку наявності підстав застосування адміністративного стягнення з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття (стаття 23 КУпАП України). У будь-якому випадку відповідні дії мають бути вчинені своєчасно, з метою недопущення негативних наслідків, пов`язаних із тривалим розглядом справи та не вирішенням її по суті.
Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає можливим провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що сприятиме досягненню завдань, визначених статтею 245 КУпАП України, та розгляду справи в межах строків, передбачених статтею 38 КУпАП України.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Відповідно до ст.ст. 279, 280 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення суддею проводиться в межах тих обставин, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).
Відповідно до ч. 3 ст. 164-14 КУпАП адміністративна відповідальність настає за придбання товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель/спрощених закупівель відповідно до вимог закону; застосування конкурентного діалогу або торгів з обмеженою участю, або переговорної процедури закупівлі на умовах, не передбачених законом; невідхилення тендерних пропозицій, які підлягали відхиленню відповідно до закону; відхилення тендерних пропозицій на підставах, не передбачених законом або не у відповідності до вимог закону (безпідставне відхилення); укладення з учасником, який став переможцем процедури закупівлі, договору про закупівлю, умови якого не відповідають вимогам тендерної документації та/або тендерної пропозиції переможця процедури закупівлі; внесення змін до істотних умов договору про закупівлю у випадках, не передбачених законом; внесення недостовірних персональних даних до електронної системи закупівель та неоновлення у разі їх зміни; порушення строків оприлюднення тендерної документації.
Таким чином, диспозиція адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 164-14 КУпАП, передбачає відповідальність за порушення законодавства про закупівлі, зокрема, придбання товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель/спрощених закупівель відповідно до вимог закону.
Пунктом 18 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг передбачено, що Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції переможця процедури закупівлі, у тому числі за результатами електронного аукціону, крім випадків: визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті; перерахунку ціни в бік зменшення ціни тендерної пропозиції переможця без зменшення обсягів закупівлі; перерахунку ціни та обсягів товарів в бік зменшення за умови необхідності приведення обсягів товарів до кратності упаковки.
Відповідно до підпункту 2 пункту 44 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі» замовник відхиляє тендерну пропозицію із зазначенням аргументації в електронній системі закупівель у разі коли тендерна пропозиція: не відповідає умовам технічної специфікації та іншим вимогам щодо предмета закупівлі тендерної документації, крім невідповідності в інформації та/або документах, що може бути усунена учасником процедури закупівлі відповідно до пункту 43 цих особливостей; є такою, строк дії якої закінчився; є такою, ціна якої перевищує очікувану вартість предмета закупівлі, визначену замовником в оголошенні про проведення відкритих торгів, якщо замовник у тендерній документації не зазначив про прийняття до розгляду тендерної пропозиції, ціна якої є вищою, ніж очікувана вартість предмета закупівлі, визначена замовником в оголошенні про проведення відкритих торгів, та/або не зазначив прийнятний відсоток перевищення або відсоток перевищення є більшим, ніж зазначений замовником в тендерній документації; не відповідає вимогам, установленим у тендерній документації відповідно до абзацу першого частини третьої статті 22 Закону.
Відповідно до вимог абзацу 4 пункту 49 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг - У разі відхилення тендерної пропозиції з підстави, визначеної підпунктом 3 пункту 44 цих особливостей, замовник визначає переможця процедури закупівлі серед тих учасників процедури закупівлі, тендерна пропозиція (строк дії якої ще не минув) якого відповідає критеріям та умовам, що визначені у тендерній документації, і може бути визнана найбільш економічно вигідною відповідно до вимог Закону та цих особливостей, та приймає рішення про намір укласти договір про закупівлю у порядку та на умовах, визначених статтею 33 Закону та цим пунктом.
У той же час, в ході проведення закупівлі за номером ID UA-2026-01-29-0024663-а ОСОБА_1 не відхилено тендерну пропозицію учасника приватного акціонерного товариства «ТРЕСТ ЖИТЛОБУД-1», яка не відповідала вимогам, визначеним у пункті 3.8. Розділу ІІІ тендерної документації замовника та підпункту 4 пункту 1 Постанови КМУ «Деякі особливості визначення вартості будівництва в умовах воєнного стану» від 19 листопада 2025 року № 1512.
Так, відповідно до пункту 3.8 Розділу ІІІ тендерної документації замовника зобов`язання замовника щодо фінансування визначаються узгодженим сторонами планом фінансових робіт.
Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Постанови КМУ «Деякі особливості визначення вартості будівництва в умовах воєнного стану» від 19 листопада 2025 року № 1512 установлено, що на період воєнного та/або надзвичайного стану в Україні під час визначення вартості нового будівництва, реконструкції, реставрації та капітального ремонту будівель і споруд будь-якого призначення, їх комплексів та частин, а також під час визначення вартості нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту, поточного середнього ремонту, поточного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування, що здійснюється із залученням бюджетних коштів, коштів державних і комунальних підприємств, установ та організацій, кредитів, наданих під державні гарантії під час складання інвесторської кошторисної документації загальновиробничі витрати встановлюються на рівні 10 відсотків суми прямих витрат, адміністративні витрати - на рівні 3 відсотки суми прямих витрат, кошторисний прибуток - на рівні 15 відсотків суми прямих витрат, а на етапі договірної ціни та взаєморозрахунків загальновиробничі витрати встановлюються на рівні не більше 10 відсотків суми прямих витрат, адміністративні витрати - на рівні не більше 3 відсотків суми прямих витрат, кошторисний прибуток - на рівні не більше 15 відсотків суми прямих витрат.
На виконання вказаних вимог учасником ПАТ «ТРЕСТ ЖИТЛОБУД-1» в електронній формі подано тендерну пропозицію в розмірі 14 026 348,80 грн та як наслідок укладено договір від 10 березня 2026 року № 131/25-АВР, ціна якого становить 14 026 348,80 грн.
Згідно договірної ціни прямі витрати складають 8 738 453 тис. грн в той час як загальновиробничі витрати – 1 612,643 тис. грн., тобто, 18,45% від суми прямих витрат.
Відповідно до пункту 5 Постанови № 1512 зміни до договорів підряду на виконання робіт з нового будівництва, реконструкції, реставрації та капітального ремонту будівель і споруд будь-якого призначення, їх комплексів та частин, а також нового будівництва, реконструкції, ремонтів та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування, укладених у порядку та на умовах, встановлених до набрання чинності цією постановою, можуть бути внесені у разі прийняття сторонами (головний розпорядник бюджетних коштів/замовник/підрядник) рішення щодо уточнення умов договору підряду.
При цьому, Експертний звіт (Позитивний) за реєстраційним номером ЕХ01:4978-6531-1328-7992 був складений після набрання чинності Постановою № 1512.
Отже, включення до складу ціни пропозиції та до договірної ціни загальновиробничі витрати, вартість яких перевищує 10% є порушенням вимог підпункту 4 пункту 1 Постанови № 1512, а відтак не відповідає вимогам пункту 3.8 Розділу ІІІ тендерної документації Замовника та відповідно, впливає на ціну тендерної пропозиції учасника ПАТ «ТРЕСТ ЖИТЛОБУД-1».
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 164-14 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження в суді та підтверджується наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення № 06/13/2026/пр від 26 травня 2026 року;
- копією висновку про результати моніторингу закупівлі від 02 квітня 2026 року;
- тендерною документацією замовника;
- копією запрошення на складання та підписання протоколу про адміністративне правопорушення;
- копією Акту про неявку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності від 26 травня 2026 року № 3.
Вище перелічені докази у розумінні ст. 251 КУпАП України суд визнає належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення № 06/13/2026/пр від 26 травня 2026 року.
Таким чином, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 164-14 КУпАП, яке полягає у тому, що ним укладено з учасником, який став переможцем процедури закупівлі, договору про закупівлю, умови якого не відповідають вимогам тендерної документації та/або тендерної пропозиції переможця процедури закупівлі.
Як убачається з позиції захисниці вона не заперечує, про які вона сама і зазначила, обмеження, встановлені підпунктом 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2025 року № 1512 «Деякі особливості визначення вартості будівництва в умовах воєнного стану», яким на етапі договірної ціни передбачено встановлення загальновиробничих витрат у розмірі не більше 10 відсотків суми прямих витрат, у той же час, матеріали справи свідчать, що у складі розрахунку договірної ціни розмір загальновиробничих витрат від суми прямих витрат становить 18,45 відсотка.
Не оспорює сторона захисту і сам факт наявність порушення законодавства Замовником, що було встановлено висновком про результати моніторингу, про що також нею зазначено. 
Захисниця зазначила, що Протокол про адміністративне правопорушення фактично відтворює висновки моніторингу щодо дій Замовника як юридичної особи, однак не містить належного обґрунтування персональної вини ОСОБА_1 .
Висновок про персональну винуватість не може ґрунтуватися виключно на тому, що ОСОБА_1 виконував функції уповноваженої особи та прийняв рішення про визначення переможця закупівлі.
Водночас, як вказано у поясненнях захисницею Мельниченко Я.А., сама наявність у висновку про результати моніторингу твердження про порушення законодавства Замовником, тобто, слід наголосити, що цей факт нею не заперечується, не є безумовною та достатньою підставою для притягнення конкретної фізичної особи до адміністративної відповідальності з огляду на те, що ОСОБА_1 є уповноваженою особою з публічних закупівель - заступником директора Департаменту з благоустрою, відбудови та реконструкції Харківської міської ради, а, відтак, є суб`єктом даного адміністративного правопорушення.
Більше того, адвокат вказує на те, що предметом закупівлі були технічно складні аварійно-відновлювальні будівельні роботи. Тендерна пропозиція учасника містила значний обсяг проєктної, технічної та кошторисної документації, підготовка і перевірка якої потребують спеціальних професійних знань у сфері проєктування, будівництва та визначення вартості будівельних робіт. Рішення щодо визначення переможця було прийнято уповноваженою особою не довільно, а з урахуванням змісту тендерної документації, чинної проєктної документації та правової позиції Замовника щодо порядку застосування постанови Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2025 року № 1512.
З огляду на наведене вище, можна дійти висновку, втім, як і зазначила захисниця Мельниченко Я.А., Саріогло С.Ф. є і діяв як уповноважена особа з публічних закупівель - заступник директора Департаменту з благоустрою, відбудови та реконструкції Харківської міської ради, відповідно, Замовника, що підтверджується та узгоджується з усіма матеріалами справи у їх сукупності.
У свою чергу, наведене свідчить про суттєву суперечливість доводів захисниці та правової позиції в цілому, а тому її доводи суд відхиляє.
Втім, посилання захисниці на те, що ОСОБА_1 у подальшому було усунуто усі виявлені порушення не може бути підставою для звільнення від відповідальності, оскільки факт порушення був та усунення вказаних у протоколі порушень відбулося після направлення висновку про результати моніторингу процедури закупівлі. Усунення порушень не нівелює, та, у свою чергу, не є умовою для нескладення протоколу та, відповідно, не притягнення до адміністративної відповідальності.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.
Зважаючи на характер та обставини вчиненого адміністративного правопорушення суд не знайшов підстав визнати його малозначним.
Разом із тим, суд бере до уваги той факт, що порушення було усунуто та дані про особу ОСОБА_1 суд бере до уваги при визначенні міри покарання.
При призначенні стягнення, суд враховує правовову позицію захисту, характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 та ступінь його вини. 
При вирішенні питання про можливість застосування адміністративного стягнення суд враховує, що відповідно до положень ч. 3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3-6 ст. 164-14 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
З матеріалів справи вбачається, що на момент розгляду справи не закінчився шестимісячний строк з дня виявлення правопорушення та дворічний строк з дня вчинення правопорушення, у зв`язку з чим наявні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на накладення на нього адміністративного стягнення.
На підставі вищевказаного, з урахуванням особи, ступеню вини, а також характеру вчиненого правопорушення, суд дійшов висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти стягнення у вигляді мінімального штрафу у розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
На підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Керуючись ст. 40-1, 164-14, 283, 284, 285, 289, 294 КУпАП, суд
п о с т а н о в и в:
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 164-14 КУпАП та накласти на нього за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 164-14 КУпАП, стягнення у виді штрафу в розмірі 1500 (однієї тисячі п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 грн (двадцять п`ять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок), в дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Відповідно до частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до положень статті 307 – 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Харкова.
Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.
Строк пред`явлення постанови до виконання протягом 3 (трьох) місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.
Повний текст постанови виготовлено та проголошено 09 вересня 2026 року о 16 год. 45 хв.

Суддя          В.М. Яковлева