ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2026 року 
м. Київ

справа №300/4616/24
адміністративне провадження № К/990/29518/26
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Олендера І.Я.,
суддів: Гончарової І.А.,  Хохуляка В.В., 

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Алєкс-Авто» на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2026 року (судді: Шинкар Т.І. (головуючий), Довга О.І., Запотічний І.І.) у справі № 300/4616/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алєкс-Авто» до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:
І. Суть спору
Короткий зміст позовних вимог
1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Алєкс-Авто» (далі - позивач, Товариство, ТОВ «Алєкс-Авто») звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (далі - відповідач, контролюючий орган, ГУ ДПС в Івано-Франківській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень: № 012628/0701 від 22.05.2024, №012626/0701 від 24.05.2024.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно прийняв оскаржувані податкові повідомлення-рішення, оскільки представники контролюючого органу прибули за адресою проведення інвентаризації 15.04.2024 о 10:07 год., тобто на 2 години пізніше її початку, хоча контролюючий орган був належним чином і завчасно повідомлений про дату і час проведення інвентаризації, на пропозицію позивача здійснити відповідні розрахунки та виміри наявних товарно-матеріальних цінностей представники контролюючого органу відмовились, а фактична наявність товарних залишків, які обліковувались за даними бухгалтерського обліку ТОВ «Алєкс-Авто», за позиціями з 1 по 519 в Інвентаризаційному описі від 15.04.2024 підтверджується належними доказами. Позивач зазначає, що після прибуття представників контролюючого органу комісія з інвентаризації позивача продовжила свою роботу. На момент їхнього прибуття комісія вже порахувала 518 позицій. Представники ГУ ДПС у Харківській області почали вимагати розпочати інвентаризацію спочатку, однак законних підстав для цього не було, тому інвентаризація була продовжена. Через проведення інвентаризації позивач вже призупинив роботу на складі, завчасно повідомив контролюючі органи про дату та час її проведення, запросив представників податкового органу та діяв у межах чинного законодавства. Водночас, через постійні обстріли та вимкнення електроенергії позивач не мав можливості повторно перераховувати товар на складі, що стало наслідком дій працівників контролюючого органу. Стверджує, що доказом наявності товару на складі за адресою: м. Харків, вулиця Беркоса, 86 А, є також підписаний на виконання договору №ГР-07 від 01.03.2022 між ТОВ «Алєкс-Авто» та ФОП ОСОБА_1 документ - «Реєстр наявного на складі майна ТОВ «Алєкс-Авто» станом на 31.01.2024 та 31.03.2024.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Івано-Франківській області №012628/0701 від 22.05.2024 та №012626/0701 від 24.05.2024. Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі дійшов висновку, що позивачем було виконано вимоги щодо проведення інвентаризації, Товариство провело її у встановлений відповідачем строк та надало відповідні докази контролюючому органу. Суд першої інстанції вказав, що представники контролюючого органу були присутні при проведенні Товариством інвентаризації товарно-матеріальних цінностей (далі-ТМЦ) відображених у інвентаризаційному описі від 15.04.2024 позиціями з 519 по 1004. Суд першої інстанції зазначив, що невизнання контролюючим органом результатів проведеної позивачем інвентаризації ТМЦ, відображених у інвентаризаційному описі від 15.04.2024 позиціями з 1 по 518 на загальну суму 7 278 804 грн, з мотивів відсутності посадових осіб контролюючого органу під час її проведення є протиправним, оскільки згідно з вимогами законодавства посадові особи контролюючого органу можуть бути присутні при проведенні інвентаризації за їх згодою, проте така присутність не є обов`язковою. Суд першої інстанції зауважив, що в ході перевірки позивачем надано відповідачу, зокрема первинні документи, оборотно-сальдові відомості в підтвердження правомірності формування податкового кредиту і від`ємного значення з податку на додану вартість за січень 2024 року, в тому числі й оборотно-сальдову відомість по рахунку 281 за січень 2024 року. Суд першої інстанції також вказав, що зі змісту зведених даних щодо задекларованих та встановлених у ході проведення перевірки суми податкових зобов`язань, податкового кредиту для ТОВ «Алєкс-Авто» за період з 01.09.2023 по 31.01.2024, розрахунку розміру податкового зобов`язання та штрафних (фінансових) санкцій по акту перевірки від 26.04.2024 убачається, що попри фактичне визнання позивачем факту невідображення у звітності узгодженої суми зменшення від`ємного значення 314 585,00 грн, ця сума є невід`ємною частиною загального розрахунку розміру податкового зобов`язання, водночас розрахунок такої є дискрецією контролюючого органу.
4. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ГУ ДПС в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року у справі № 300/4616/24 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Алєкс-Авто» у повному обсязі.
5. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2026 року задоволено апеляційну скаргу ГУ ДПС в Івано-Франківській області. Скасовано рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року у справі № 300/4616/24 та прийнято нове, яким в задоволенні адміністративного позову ТОВ «Алєкс-Авто» відмовлено. Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що посадовими особами (представниками) ТОВ «Алєкс-Авто» не проведено належним чином інвентаризацію ТМЦ відображених у інвентаризаційному описі від 15.04.2024 (позиції з 1 - 518), до завершення перевірки не надано підтверджуючих документів (видаткові накладні, акти приймання-передачі, акти на списання тощо) щодо використання в господарській діяльності товариства ТМЦ на загальну суму 7 278 804 грн, в результаті чого неможливо підтвердити фактичну наявність запасів у Товариства станом на 15.04.2024 та відповідно станом на 31.01.2024. Крім того, з матеріалів справи та висновків суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції встановлено, що за встановленим контролюючим органом порушенням позивачем п. 200.4. ст. 200, п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України та підпункт 5 пункту 4 розділу V Наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 «Про затвердження форми та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» відповідач дійшов висновку про завищення податкового кредиту з податку на додану вартість на загальну суму 314 585,00 грн, у тому числі за січень 2024 року - 314 585,00 грн, з чим Товариство погодилось. Суд апеляційної інстанції зазначив, що узгоджена сума зменшення від`ємного значення 314 585,00 грн, яку Товариство не відобразило у звітності що і визнало, знайшла своє відображення в розділі грошові зобов`язання за податковими та/або іншими зобов`язаннями оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, така сума ідентифікована та на таку у відповідності до норм податкового законодавства донараховано штрафні санкції в розмірі 25 %. Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено та враховано, що в позовній заяві Товариство не виклало підстав щодо своїх вимог про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 24.05.2024 №012626/0701.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
6. Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції ТОВ «Алєкс-Авто» подало касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2026 року у справі № 300/4616/24 та залишити в силі рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року у цій справі.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
7. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ТОВ «Алєкс-Авто» 25.10.2016 зареєстроване як юридична особа, перебуває на обліку в контролюючому органі як платник податків і зборів. Основний вид діяльності згідно КВЕД 46.49 оптова торгівля іншими товарами господарського призначення
На підставі направлень від 11.04.2024 №1754, 1755, 1756, 1757 виданих ГУ ДПС в Івано-Франківській області, головним державним інспектором відділу планових перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС в Івано-Франківській області Мар`яною Чернецькою, головним державним інспектором відділу позапланових перевірок ризикових платників управління податкового аудиту ГУ ДПС в Івано-Франківській області Юрієм Осадчуком, головним державним інспектором відділу позапланових перевірок ризикових управління податкового аудиту ГУ ДПС в Івано-Франківській області Олександром Антоновим, завідувачем Ізюмського сектору перевірок платників управління податкового аудиту ГУ ДПС у Харківській області Максимом Григор`євим, відповідно до наказу ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 20.03.2024 №754-п, виданого на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст.20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78, п.82.2. ст.82 глава 8, пп. 69.2 ст.69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Алєкс-Авто», код ЄДРПОУ 40913891 (скорочене найменування ТОВ «Алєкс-Авто») щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2024 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 19.02.2024 №9033336645 (далі - Декларація) від`ємного значення з податку на додану вартість (далі - ПДВ), яке визначено з урахуванням від`ємного значення з ПДВ, задекларованого у попередніх звітних періодах.
За результатами перевірки складено акт від 26.04.2024 №8580/09-19-07-01/40913891 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Алєкс-Авто», код ЄДРПОУ 40913891 щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних податкових періодів.
В акті перевірки зазначено про порушення Товариством п.189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (із змінами та доповненнями), оскільки: занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету (показник рядка 18 Декларації) на суму 352 478,00 грн; завищено суму від`ємного значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) на суму 1 417 868,00 грн, в тому числі за січень 2024 року - 1 417 868,00 грн.
На підставі акта перевірки від 26.04.2024 №8580/09-07-01/40913891 ГУ ДПС в Івано-Франківській області прийняло податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 22.05.2024 №012628/0701, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 1 417 868,00 грн, а також податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 24.05.2024 №012626/0701, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 440 598,00 грн, з них: 352 478,00 грн основне зобов`язання, 88 120,00 грн штрафні санкції.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
8. Підставою касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зокрема, пункти 1, 3, 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Так, позивач у касаційній скарзі зазначає, що судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не було враховано правові висновки Верховного Суду викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №807/1556/17, а також у постановах у справах №640/19859/21 та №120/2764/23, а саме: що проведення платником податку на вимогу контролюючого органу інвентаризації є встановленим законом засобом доказування нестачі чи наявності товарів у платника та відповідно використання чи невикористання таких товарів в операціях, що не є господарською діяльністю.
Позивач зазначає, що у цій справі за результатами інвентаризації, проведеної платником податків, нестач не встановлено. Інвентаризаційний опис від 15.04.2024 був складений та направлений контролюючому органу, тоді як в акті контролюючого органу зафіксовано лише неможливість підтвердити залишки, що є оціночним висновком, а не встановленим фактом нестачі. Неможливість підтвердження фактичної наявності товару контролюючим органом через власну відсутність під час частини інвентаризації не є юридичним фактом нестачі. Якщо представники контролюючого органу прибули із запізненням, це не означає, що товари, перераховані до їх прибуття, автоматично вважаються відсутніми або використаними поза господарською діяльністю.
Також, позивач звертає увагу, що Верховний Суд у справі №120/2764/23 зазначив, що посадові особи контролюючого органу можуть бути присутні при проведенні інвентаризації за їх згодою, проте така присутність не є обов`язковою. Позивач зазначає, що усна вимога представників ГУ ДПС у Харківській області «почати з початку» після їх запізнення не може нівелювати вже розпочату і проведену інвентаризацію.
Вказує, що суд апеляційної інстанції лише констатував наявність актів контролюючого органу про ненадання документів, не надавши належної оцінки тому, що суд першої інстанції встановив факт надання позивачем первинних документів, оборотно-сальдових відомостей, договорів, митних декларацій, товарно-транспортних накладних та реєстрів наявного майна. Суд апеляційної інстанції не встановив, чи подавало ТОВ «Алєкс-Авто» додаткові документи або пояснення до прийняття оскаржуваних рішень, тоді як суд першої інстанції встановив, що в ході перевірки позивач надавав первинні документи і оборотно-сальдові відомості.
9. ГУ ДПС в Івано-Франківській області надіслало відзив на касаційну скаргу, в якому вказує на правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.
10. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції
11. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).
12. Перевіривши доводи касаційних скарг, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях норм матеріального права та дотримання норм процесуального права у спірних правовідносинах, Верховний Суд виходить з наступного.
13. У справі, що розглядається суд апеляційної інстанції встановив, що посадовими особами (представниками) ТОВ «Алєкс-Авто» не проведено належним чином інвентаризацію ТМЦ відображених у інвентаризаційному описі від 15.04.2024 (позиції з 1 - 518), до завершення перевірки не надано підтверджуючих документів (видаткові накладні, акти приймання-передачі, акти на списання тощо) щодо використання в господарській діяльності товариства ТМЦ на загальну суму 7 278 804 грн, в результаті чого неможливо підтвердити фактичну наявність запасів у Товариства станом на 15.04.2024 та відповідно станом на 31.01.2024. Крім того, з матеріалів справи та висновків суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції встановлено, що за встановленим контролюючим органом порушенням позивачем п. 200.4. ст. 200, п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України та підпункт 5 пункту 4 розділу V Наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 «Про затвердження форми та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» відповідач дійшов висновку про завищення податкового кредиту з податку на додану вартість на загальну суму 314 585,00 грн, у тому числі за січень 2024 року - 314 585,00 грн, з чим Товариство погодилось. Суд апеляційної інстанції зазначив, що узгоджена сума зменшення від`ємного значення 314 585,00 грн, яку Товариство не відобразило у звітності що і визнало, знайшла своє відображення в розділі грошові зобов`язання за податковими та/або іншими зобов`язаннями оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, така сума ідентифікована та на таку у відповідності до норм податкового законодавства донараховано штрафні санкції в розмірі 25 %. Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено та враховано, що в позовній заяві Товариство не виклало підстав щодо своїх вимог про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 24.05.2024 №012626/0701.
14. Суд погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції.
15. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податкового кодексу України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно з положеннями підпункту 20.1.9. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (тут і далі в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки з використанням інформації та документів щодо результатів такої інвентаризації за наслідками таких перевірок або під час наступних заходів податкового контролю.
Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - ПК України) встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до пункту 189.1 статті 189 Податкового кодексу України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.
Згідно з положеннями пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.
З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
У відповідності до положень частин першої та другої статті 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов`язані проводити інвентаризацію активів і зобов`язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка. Об`єкти і періодичність проведення інвентаризації визначаються власником (керівником) підприємства, крім випадків, коли її проведення є обов`язковим згідно з законодавством.
Порядок проведення інвентаризації активів і зобов`язань та оформлення її результатів визначений Положенням про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України 02.09.2014 № 879 (далі - Порядок №879).
Відповідно до пункту 7 розділу І Порядку №879 проведення інвентаризації є обов`язковим, зокрема на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації. У цих випадках інвентаризація має розпочатися у термін та в обсязі, зазначених у належним чином оформленому документі цих органів, але не раніше дня отримання підприємством відповідного документа.
Пунктом 1 розділу ІІ Порядку №879 встановлено, що у разі проведення інвентаризації на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації, посадові особи відповідного органу (за їх згодою) можуть бути присутні при проведенні інвентаризації.
Відповідно до пункту 4 розділу ІІ Порядку №879 голова і члени інвентаризаційної комісії (робочих інвентаризаційних комісій) забезпечують додержання правил проведення інвентаризацій, повноту і точність внесення до інвентаризаційних описів (актів інвентаризації) даних про фактичні залишки активів та повноту відображення зобов`язань, правильність та своєчасність оформлення матеріалів інвентаризації.
Отже, як правильно зазначив суд апеляційної інстанції, з урахуванням вказаних положень чинного законодавства, проведення платником податку на вимогу контролюючого органу під час проведення податкової перевірки інвентаризації товарів є встановленим законом засобом доказування нестачі чи наявності товарів у платника податку і, відповідно, використання чи невикористання платником податку таких товарів в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Так, у справі, що розглядається судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконання запиту ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 11.04.2024 №2 про проведення 15.04.2024 інвентаризації, який отримано позивачем 11.04.2024, Товариство прийняло наказ №24-п про проведення в присутності представників контролюючого органу повної інвентаризації товарно-матеріальних цінностей ТОВ «Алєкс-Авто» з перевіркою їх фактичної наявності та документального підтвердження станом на 15.04.2024.
Листом від 11.04.2024 №20 ТОВ «Алєкс-Авто» повідомило відповідача про проведення інвентаризації за адресою: м. Харків, вул. Беркоса, 86-А, 15.04.2024 о 08:00 годині. Вказаний лист отримано контролюючим органом 12.04.2024, наказ №24-п про проведення інвентаризації отримано уповноваженим працівником контролюючого органу 12.04.2024.
Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що у запиті ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 11.04.2024 №2 відповідач просив надати до початку проведення інвентаризації розшифровки залишків основних фондів, нематеріальних активів та запасів (товарних залишків), придбаних товарно-матеріальних цінностей станом на 15.04.2024 та їх зв`язок з періодом, що перевіряється. Так, відповідно до Акта про ненадання посадовими особами ТОВ «Алєкс-Авто» документів та пояснень, що належать або пов`язані з предметом перевірки від 12.04.2024, письмових пояснень та первинних документів посадовими особами Товариства до перевірки не було надано.
16.04.2024 посадовими особами ГУ ДПС в Івано-Франківській області складено акт про встановлення розбіжностей між даними бухгалтерського обліку та фактичною наявністю залишків за результатами проведення інвентаризації основних фондів, нематеріпльних активів, товарно-матеріальних цінностей ТОВ «Алєкс-Авто» згідно з яким Товариство не надало в ході проведення перевірки та до її завершення документального підтвердження щодо використання в господарській діяльності ТМЦ, зазначених в позиціях з 1 по 518 інвентаризаційного списку, за результатами проведеної інвентаризації неможливо підтвердити наявність залишків ТМЦ на загальну суму 7 278 804,00 грн (без ПДВ), ПДВ - 1 455 761,00 грн, що обліковувались за даними бухгалтерського обліку по рахунку 28 «Товар» станом на 31.01.2024.
17.04.2024 представниками ТОВ «Алєкс-Авто» (код за ЄДРПОУ 40913891) до ГУ ДПС у Харківській області надано завірений інвентаризаційний опис станом на 15.04.2024, складений за результатами проведеної інвентаризації.
До матеріалів справи також долучено лист Головного управління ДПС у Харківській області від 19.04.2024 в якому зазначено, що 15.04.2024 о 08 год. 23 хв. фахівцями ГУ ДПС у Харківській області отримано копію наказу від 20.03.2024 №754-п та направлень від 11.04.2024 №№ 1756, 1757 на перевірку Товариства та здійснено вихід за адресою розташування об`єктів оподаткування ТОВ «Алєкс-Авто» (код за ЄДРПОУ 40913891) для проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей вказаного Товариства в ході документальної позапланової виїзної перевірки. Вказано, що по прибуттю (о 10 год. 00 хв.) за адресою: м. Харків, Холодногірський район, вулиця Беркоса, буд. 86/А, встановлено чоловіка на ім`я Сергій Кероп`ян, який повідомив, що являється юристом та представником ТОВ «Алєкс-Авто» (код за ЄДРПОУ 40913891) та зазначив, що інвентаризація ТМЦ розпочалася о 8 год. 00 хв., про що нібито було повідомлено ГУ ДПС в Івано-Франківській області, після чого фахівців ГУ ДПС у Харківській області було допущено до інвентаризації ТМЦ ТОВ «Алєкс-Авто» (код за ЄДРПОУ 40913891).
Повідомлено ГУ ДПС в Івано-Франківській області про те, що станом на 15.04.2024 представниками ТОВ «Алєкс-Авто» проведено інвентаризацію ТМЦ за місцем їх зберігання м. Харків, Холодногірський район, вулиця БЕРКОСА, буд. 86/А, в присутності працівників ГУ ДПС у Харківській області, починаючи з ТМЦ зазначених у пункті № 519 (накінечник вилковий №6. діаметр 6,4 мм) і по № 1004 (поліамід 6.6 (РА66) (мішок 25кг) в гранулах).
Так, за результатами виїзду встановлено, що за адресою: м. Харків, вул. Беркоса, буд.86/А знаходиться територія зі складськими приміщеннями, які перебувають в оренді кількох осіб та орендодавцем яких є ТОВ «АРБАТ ЛТД». Також зазначено, що в ході інвентаризації, а також після її завершення представниками Товариства не надано оборотно-сальдові відомості, які обліковуються по рахунку 281 «Товари на складі» на момент проведення інвентаризації. Вказано, що на складі за адресою м. Харків, вул. Беркоса, буд.86/А, на зберіганні знаходиться товар багатьох суб`єктів господарської діяльності, який зберігається в одних і тих самих коробках, палетах тощо, у зв`язку з чим неможливо ідентифікувати, який саме належить тому чи іншому підприємству.
Також вказано, що на вимогу працівників ГУ ДПС у Харківській області ТОВ «Алєкс-Авто» не забезпечило підтвердження фактичної наявності залишків ТМЦ, відображених у інвентаризаційному описі від 15.04.2024 (позиції з 1 - 518) на загальну суму 7 278 804,00 грн.
19.04.2024 посадовими особами ГУ ДПС в Івано-Франківській області складено акт про ненадання посадовими особами Товариства документів та пояснень, що належать або пов`язані з предметом перевірки у якому вказано, що Товариство не надало в ході проведення перевірки та до її завершення документального підтвердження щодо використання в господарській діяльності ТМЦ, зазначених у позиціях з1 по 518 інвентаризаційного опису.
Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово зазначав (зокрема у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2020 року у справі № 807/1556/17 та від 15 квітня 2024 року у справі №120/2764/23, які були враховані судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення), що за своєю суттю, інвентаризація - це перевірка фактичної наявності майна і співставлення даних інвентаризації з бухгалтерським обліком. Нестачу товару можна виявити, коли відомі дані про залишки товару на початок інвентаризації та їх рух (вибуття, надходження) за звітний період. При цьому відомості щодо даних залишку товарів на початок інвентаризації мають встановлюватись на підставі первинної документації та відомостей Книги обліку доходів і витрат. Відсутність інформації у відомостях інвентаризації про залишки запасів на початок звітної дати та вибуття (реалізації) запасів за визначений період взагалі виключає можливість вирахування нестачі (залишків) товару та підстави стверджувати про наявність нестачі товару. Відомості щодо даних залишку товарів на початок інвентаризації мають встановлюватись на підставі первинної документації.
Положеннями статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Згідно з положеннями частини другої статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
За змістом статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).
Судом апеляційної інстанції встановлено та зазначено, що позивач вказує, що товар з позицій 1-518 придбавався в іноземних та українських постачальників, що підтверджується договорами постачання та первинними документами по придбанню цих товарів, а на підтвердження придбання та наявності у позивача такого товару позивачем до матеріалів справи долучено Договори укладені з ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ТОВ «Власта-2018», ТОВ «Лайтком Продакшн», ТОВ «Ньютон - Промсервіс», , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 , ТОВ «Термоізол», ТОВ «Імпорт Траст-Компані» та іноземними постачальниками. Також до позовної заяви надано підписаний на виконання Договору ГР - 07 від 01.03.2022 між ТОВ «Алєкс-Авто» та ФОП ОСОБА_1 «Реєстр наявного на складі майна ТОВ «Алєкс-Авто», станом на 31.01.2024 та 31.03.2024. Товариство вказує, що в реєстрі від 31.03.2024 з 1 по 8 сторінку наведений перелік товарів, який вказаний в Інвентаризаційному описі від 15.04.2024, з 1 по 519 позицію, що на переконання Товариства, підтверджує фактичну наявність товарних залишків, які обліковувались за даними бухгалтерського обліку ТОВ «Алєкс-Авто» по рах 281 «Товари на складі».
Суд звертає увагу, що в частині вказаних обставин судом апеляційної інстанції правильно зазначено, що необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником податків показників податкового обліку є саме надання платником фінансово-господарських документів під час проведення перевірки, а не при вирішені спору у судовому порядку. Обов`язок платника зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі таких документів. Ненадання платником документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України до їх відсутності. Крім того, ТОВ «Алєкс-Авто» у листі від 11.04.2024 (вих.№20) щодо вимоги про надання розшифровки залишків основних фондів, не матеріальних активів та запасів (товарних залишків), придбаних матеріальних цінностей станом на 15.04.2024 та їх зв`язок з періодом, що перевіряється (рух ТМЦ за відповідний період, з 01.02.2024 по дату проведення інвентаризації) повідомило, що такі документи не можуть бути надані, оскільки такі складені за межами перевіряємого періоду та не відносяться до предмета перевірки.
Водночас, виходячи із мети проведення інвентаризації, надання запитуваних контролюючим органом документів мало підтвердити дані про залишки товару на початок інвентаризації та їх рух (вибуття, надходження) за звітний період, тоді як їх відсутність виключає можливість вирахування залишків товару на початок інвентаризації (15.04.2024), про що обґрунтовано зазначив суд апеляційної інстанції.
Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено та зазначено, що Інвентаризаційний опис форми №М-21 передбачає внесення даних щодо найменування матеріалів, їх номенклатурні номери, тип, сорт, розмір та інші ознаки відмінності. Так, у складеному позивачем інвентаризаційному описі внесені дані щодо: номенклатури, найменування матеріалів, одиницю, фактичну наявність, ціну, суму. Водночас, внесення вказаних даних щодо 518 позицій протягом двох годин (з 08:00 по 10:00) ставить під сумнів як фактичну можливість здійснити відповідні описи та підрахунки (у багатьох позиціях зазначено про тисячі штук), достовірність внесеної інформації як загалом, так і щодо того, що дані про товар за позиціями 519-1004 (486 одиниць) вносились три з половиною години (з 10:00 по 13:30), тобто за часом майже вдвічі більше.
З урахуванням вказаних положень чинного законодавства, а також встановленими судами у цій справі обставинами, Суд зазначає про обґрунтованість висновків суду апеляційної інстанції, що посадовими особами (представниками) Товариства не було проведено належним чином інвентаризацію ТМЦ відображених у інвентаризаційному описі від 15.04.2024 (позиції з 1 - 518), до завершення перевірки не надано підтверджуючих документів (видаткові накладні, акти приймання-передачі, акти на списання тощо) щодо використання в господарській діяльності Товариства ТМЦ на загальну суму 7 278 804,00 грн, у зв`язку з чим відповідач дійшов правильного висновку, що неможливо підтвердити фактичну наявність запасів у позивача станом на 15.04.2024 та відповідно станом на 31.01.2024 (у межах спірних правовідносин).
Щодо висновків суду апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 24.05.2024 №012626/0701, Суд зазначає про правильність таких, виходячи з наступного.
Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи (а також з урахуванням висновків суду першої інстанції) встановлено, що за встановленим контролюючим органом порушенням п. 200.4. ст. 200, п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України та підпункт 5 пункту 4 розділу V Наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 «Про затвердження форми та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» відповідач дійшов висновку про завищення податкового кредиту з податку на додану вартість на загальну суму 314 585,00 грн, у тому числі за січень 2024 року - 314 585 грн, з чим Товариство погодилось. Водночас суд першої інстанції щодо зазначеного рішення вказав, що зі змісту зведених даних щодо задекларованих та встановлених у ході проведення перевірки суми податкових зобов`язань, податкового кредиту для платника для ТОВ «Алєкс-Авто» за період з 01.09.2023 по 31.01.2024, розрахунку розміру податкового зобов`язання та штрафних (фінансових) санкцій по акту перевірки від 26.04.2024 убачається, що попри фактичне визнання позивачем факту не відображення у звітності узгодженої суми зменшення від`ємного значення 314 585,00 грн, ця сума є невід`ємною частиною загального розрахунку розміру податкового зобов`язання, який є дискреційними повноваженнями контролюючого органу, отже, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Суд зазначає, що суд апеляційної інстанції правильно не погодився з такими висновками суду першої інстанції, з урахуванням того, що узгоджена сума зменшення від`ємного значення 314 585,00 грн, яку Товариство не відобразило у звітності що і визнало, знайшла своє відображення в розділі грошові зобов`язання за податковими та/або іншими зобов`язаннями оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, така сума ідентифікована та на таку у відповідності до норм податкового законодавства донараховано штрафні санкції в розмірі 25 %. Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено та враховано, що в позовній заяві Товариство не виклало підстав щодо своїх вимог про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 24.05.2024 №012626/0701.
16. Надаючи оцінку доводам відповідача, наведеним у касаційній скарзі, щодо неврахування судами окремих висновків Верховного Суду сформованих у зазначених постановах Верховного Суду, Суд звертає увагу на наступне.
Позивач посилається на правові позиції Верховного Суду, пов`язані виключно з критеріями оцінки доказів та висновками, здійсненими за результатами їх дослідження, що не є свідченням застосування у цій справі норм права, без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду. Аналіз висновків судів попередніх інстанцій у цій справі та в наведених відповідачем рішеннях суду касаційної інстанції свідчить про те, що вони ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах справи, результати розгляду яких залежать від їх (обставин) повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення. При цьому у наведених контролюючим органом постановах Верховного Суду, зокрема наголошувалось про необхідність дослідження сукупності обставин справи та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати наявність залишків відповідних запасів на початок звітної дати та вибуття (реалізації) запасів за визначений період.
17. Таким чином, наведені скаржником судові рішення ухвалені за інших фактичних обставин справи, встановлених судами, тому посилання на те, що рішення у цій справі ухвалено без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених постановах Верховного Суду, є безпідставними.
Доводи позивача по наведених вище обставинах зводяться здебільшого до посилань на необхідність переоцінки вже оцінених судами доказів.
Однак, встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій, суд касаційної інстанції не вправі здійснювати переоцінку обставин, з яких виходили суди при вирішенні справи, повноваження суду касаційної інстанції обмежуються виключно перевіркою дотримання судами норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та виключно в межах доводів касаційної скарги.
18. Наведене вище у сукупності дає підстави вважати, що судом апеляційної інстанції повно та всебічно встановлено фактичні обставини справи та надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів сторін. Доводи касаційної скарги не спростовують правильних по суті висновків суду апеляційної інстанції та фактично зводяться до переоцінки зазначених обставин, проте положення статі 341 Кодексу адміністративного судочинства України не наділяють суд касаційної інстанції повноваженнями встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
19. Крім того, колегія судів зазначає, що Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) щодо якості судових рішень на рівні рекомендацій, що мають характер норм «м`якого права», наголосила, що якість будь-якого судового рішення залежить головним чином від якості його обґрунтування. Воно не лише полегшує розуміння сторонами суті рішення, а насамперед слугує гарантією проти свавілля. Обґрунтування судового рішення загалом засвідчує дотримання національним суддею принципів, проголошених ЄСПЛ. При цьому навіть «проміжні» процесуальні рішення потребують належного викладу підстав їх прийняття, якщо вони стосуються індивідуальних свобод. Належне мотивування судового рішення - це стандарт ЄСПЛ, напрацьований за результатами розгляду заяв про порушення права на справедливий суд. Аналіз практики ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції свідчить, що право на мотивоване судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи.
По-перше, ціль мотивування судового рішення полягає в тому, щоб продемонструвати і довести, передусім сторонам, що суд справді почув, а не проігнорував їхні позиції. По-друге, мотивоване судове рішення надає сторонам змогу вирішити питання про доцільність його оскарження. По-третє, належне мотивування судового рішення забезпечує ефективний апеляційний перегляд справи. По-четверте, тільки мотивоване судове рішення забезпечує можливість здійснювати суспільний контроль за правосуддям.
20. Суд звертає увагу, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд обов`язок щодо обґрунтування, який випливає зі статті 6 Конвенції, може бути вирішене тільки у світлі конкретних обставин справи (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00, пункт 23). Тому за наведених вище підстав, якими Суд обґрунтував своє рішення, не вбачається необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у справі.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
21. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення а тому касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Алєкс-Авто» на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2026 року у справі № 300/4616/24 слід залишити без задоволення.
22. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
23. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Алєкс-Авто» залишити без задоволення, а постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2026 року у справі № 300/4616/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді | І.Я.Олендер І.А. Гончарова   В.В. Хохуляк