Справа № 461/5434/26 Головуючий у 1 інстанції: Павлюк О.В. 
Провадження № 33/811/1490/26 Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Чубенко Сніжани Василівни, представника потерпілої адвоката Рудницького Юлія Ігоровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката Чубенко Сніжани Василівни на постанову Галицького районного суду м. Львова від 11 серпня 2026 року, щодо ОСОБА_1 , 
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП.
Закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП -у зв`язку зі закінченням на момент її розгляду строку накладення адміністративного стягнення
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 27 квітня 2026 року о 15:17 год. на вул. Юрія Мушака, 52, у м. Львові, керуючи велосипедом марки «Cannondale Caadb», була неуважна, відповідним чином не стежила за дорожньою обстановкою та не реагувала на її зміну, розпочинаючи рух не переконалась у безпеці маневру та не дотрималась безпечного бокового інтервалу, у результаті чого здійснила наїзд на припаркований автомобіль марки «BMW X6», н.з. НОМЕР_1 , внаслідок чого транспортний засіб отримав технічні пошкодження, чим порушила п. 2.3 б, 10.1 та 13.1 ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Окрім цього, ОСОБА_1 , 27 квітня 2026 року о 15:17 год. на вул. Юрія Мушака, 52, у м. Львові, керуючи велосипедом марки «Cannondale Caadb» та будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, залишила місце події та не повідомила орган чи підрозділ поліції, чим порушила п. 2.10 а ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою адвокат Чубенко С.В., в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову в частині визнання вини ОСОБА_1 , закрити провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та ухваленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, в частині визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення.
Наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ч. 2 ст. 254 КУпАП, оскільки такий було складено по спливу 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила дане правопорушення.
Окрім того зазначає, що ОСОБА_2 на протязі двох днів їздила по місту та змінювала місце перебування транспортного засобу, після цього викликала поліцію для фіксації обставин ДТП.
Також в матеріалах справи відсутні докази пошкодження транспортного засобу з вини ОСОБА_1 .
Зазначає, що під час закриття провадження у справі в зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.
У судове засідання апеляційного суду, призначене на 28 серпня 2026 року ОСОБА_1 та потерпіла ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи не прибули, про причини неявки не повідомили.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.
Частиною 4 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та думки адовокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які не заперечували проти розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 , апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та потерпілої.
Заслухавши виступ захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, пояснення представника потерпілої на заперечення аргументів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Статтею 122-4 КпАП України передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Пунктом 2.10 А ПДР України передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Статтею 124 КпАП України передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Пунктом 2.3 б ПДР України, встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Згідно із п. 13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Пунктом 7 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.
Частиною 2 ст. 38 КУпАП, передбачено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - восьмій цієї статті.
Всупереч тверджень апелянта ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості останньої у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах та постанові, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, зокрема даними, що містяться у:
- протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №670859 від 20 травня 2026 року (а.с. 1), з якого встановлено, що ОСОБА_1 , 27 квітня 2026 року о 15:17 год. на вул. Юрія Мушака, 52, у м. Львові, керуючи велосипедом марки «Cannondale Caadb», була неуважна, відповідним чином не стежила за дорожньою обстановкою та не реагувала на її зміну, розпочинаючи рух не переконалась у безпеці маневру та не дотрималась безпечного бокового інтервалу, у результаті чого здійснила наїзд на припаркований автомобіль марки «BMW X6», н.з. НОМЕР_1 , внаслідок чого транспортний засіб отримав технічні пошкодження;
- інформації зі схеми місця ДТП від 27 квітня 2026 року (а.с. 2), на якій відображено місце події, та розміщення транспортного засобу, дорожня обстановка, завдані пошкодження автомобілеві та місце зіткнення;
- рапортом працівника поліції (а.с. 7), з якого вбачається, що 28 квітня 2026 року працівниками поліції отримано повідомлення про ДТП без травмованих, а саме що 27 квітня 2026 року невідома особа, керуючи велосипедом, здійснила зіткнення з автомобілем «BMW X6», н.з. НОМЕР_1 , внаслідок чого транспортному засобу було завдано пошкодження;
- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 28 квітня 2026 року (а.с. 8), згідно з якими 27 квітня 2026 року її транспортний засіб «BMW X6», н.з. НОМЕР_1 був припаркований поблизу її будинку, після обіду вона виявила пошкодження на автомобілі, переглянувши відео з камери виявила, що студентка УКУ здійснила зіткнення з її автомобілем рухаючись на велосипеді ;
-письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 18 травня 2026 року (а.с. 9), відповідно до яких ОСОБА_1 взяла в нього велосипед, не впоралася з керування та здійснила контакт з транспортним засобом «BMW X6»;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 20 травня 2026 року (а.с. 10), з яких вбачається, що вона керуючи велосипедом втратила рівновагу, після чого зупинилася поблизу автомобіля «BMW X6», лівою рукою вона доторкнулася до транспортного засобу;
- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який досліджено судом апеляційної інстанції, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 , 27 квітня 2026 року на вул. Юрія Мушака, 52, у м. Львові, керуючи велосипедом марки «Cannondale Caadb», розпочинаючи рух не переконалась у безпеці маневру та не дотрималась безпечного бокового інтервалу, втратила рівновагу, здійснила зіткнення з припаркованим автомобілем марки «BMW X6», н.з. НОМЕР_1 , після чого залишила місце події;
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1№670863 від 20 травня 2026 року (а.с. 32), з якого вбачається, що ОСОБА_1 , 27 квітня 2026 року о 15:17 год. на вул. Юрія Мушака, 52 у м. Львові, керуючи велосипедом марки «Cannondale Caadb» та будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, залишила місце події та не повідомила орган чи підрозділ поліції
Аргументи апелянта, що суд першої інстанції не мав права встановлювати вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності застосовуючи п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП та закриваючи справу у зв`язку із закінченням строків встановлених ст. 38 КУпАП, апеляційний суд відхиляє.
Пунктом 7 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.
Правовий аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що застосування п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише у випадку встановлення судом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні такого правопорушення провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі №910/18319/16, від 16 квітня 2019 року у справі №927/623/18.
Отже, аналіз положень ст. 38 та п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП свідчить про те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення.
При цьому апеляційний суд звертає увагу і на те, що закриття справи із підстав, вказаних у п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була б відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Аналогічні висновки містяться у рішеннях ЄСПЛ, який, здійснюючи тлумачення положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказує, що встановлення вини особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, є правильним навіть при закритті провадження у справі за строками давності і не порушує презумпції невинуватості особи (рішення ЄСПЛ від 25 серпня 1987 року «Лутц проти Німеччини»).
З урахуванням наведеного, встановлення вини особи є обов`язковим при доведеності вчинення нею будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі, і у випадку закриття справи із нереабілітуючих підстав.
Отже, закриттю провадження у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, обов`язково передує встановлення наявності або відсутності вини особи, оскільки лише на етапі вирішення питання про накладення адміністративного стягнення, тобто після встановлення вини особи, суд перевіряє строки, передбачені ст. 38 КУпАП.
Твердження апелянта, що в матеріалах справи відсутні докази пошкодження транспортного засобу з вини ОСОБА_1 , апеляційний суд відхиляє, оскільки такі спростовуються доказами описаними вище за текстом.
Доводи апелянта, що ОСОБА_2 протягом двох днів їздила містом та змінювала місце перебування транспортного засобу, після чого викликала працівників поліції для фіксації обставин ДТП, не спростовуютьнаявних у матеріалах справи доказів, зокрема відеозаписом, долученим до матеріалів справи, з якого чітко вбачається, що велосипедистка ОСОБА_1 здійснила безпосередній контакт з автомобілем «BMW X6», н.з. НОМЕР_1 , що підтверджує факт їх зіткнення, а відтак наведені доводи не спростовують обставин дорожньо-транспортної пригоди, безпосередньо зафіксованих на відеозаписі.
Аргументи апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення було складено з порушенням вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП, апеляційний суд розцінює критично.
Частиною 2 ст. 254 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Апеляційним судом встановлено, що 20 травня 2026 року ОСОБА_1 надала пояснення (а.с. 10), щодо обставин ДТП, яка мала місця 27 квітня 2026 року, після чого було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №670859 від 20 травня 2026 року (а.с. 1), у встановлений законом строк.
Окрім того, апеляційний суд зазначає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення з порушенням строку, передбаченого ч. 2 ст. 254 КУпАП, не є тією обставиною, що може свідчити про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції. 
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст.122-4, 124 КУпАП.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Чубенко С.В., є необґрунтованими, у зв`язку з чим її апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
постановив:
постанову Галицького районного суду м. Львова від 11 серпня 2026 року, щодо ОСОБА_1 - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Чубенко Сніжани Василівни - без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя          Партика І.В.