Справа № 420/10195/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, треті особи - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просить: 
- Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, оформлене витягом з протоколу №19/в від 27.02.2026 року, про відмову у призначенні ОГД членам сім`ї ОСОБА_5 .
- Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 , що настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, у розмірах, визначених чинним законодавством України, як членам сім`ї померлого ОСОБА_5 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Комісія МОУ підійшла до розгляду справи формально. Наявність у крові 0,44‰ (що за медичними стандартами є межею між тверезим станом та легким сп`янінням) сама по собі не є причиною смерті. Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть №71, безпосередньою причиною смерті є кардіоміопатія неуточнена. Відповідачем не надано жодного доказу того, що саме вживання алкоголю призвело до зупинки серця чи загострення хвороби. Відповідач не довів, що за відсутності 0,44‰ алкоголю в крові смерть від кардіоміопатії не настала б. Таким чином, рішення ґрунтується на припущеннях, що заборонено ч. 3 ст. 62 Конституції України. Смерть ОСОБА_5 визнана такою, що пов`язана із захистом Батьківщини. Це означає, що патологічні процеси в організмі, які призвели до смерті, були започатковані або загострені під час виконання обов`язків військової служби в умовах бойових дій. Комісія МОУ фактично нівелювала висновок компетентних медичних органів щодо характеру захворювання, віддавши перевагу формальному показнику вмісту алкоголю. Рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим, тобто прийнятим з урахуванням усіх обставин. Відповідач не врахував: Тривалість та умови служби померлого; Хронічний характер кардіоміопатії; Мінімальний вміст алкоголю, який не є смертельним або критичним.
Ухвалою від 13.04.2026 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
27.04.2026 року від представника відповідача Міністерства оборони України надійшов відзив на адміністративний позов, згідно якого останній з позовними вимогами не погоджується та просить у задоволенні позову відмовити. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що 27.02.2026 року Комісія Міністерства оборони України приняла рішення№19/в про відмову в виплаті одноразової грошової відповідно до постанови КМУ від 25.12.2013 року №975, членам сім`ї військовослужбовця який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Комісія при винесенні керувалася тим, що відповідно висновку Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи від 06.06.2024 року №1033/71 під час проведення судово – токсилогічного дослідження в крові військовослужбовця було виявлено етиловий в концентрації 0,44%. Причиною смерті стала кардіоміопатія не уточнена. Згідно з статтею 16-4 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення дій в стані наркотичного сп`яніння» (копія протоколу мається в матеріалах справи). Вказані правові підстави для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги є законними та обґрунтованими. Законодавцем визначено, що є неможливим призначення одноразової грошової допомоги, якщо військовослужбовець вчиняв будь-які дії своєї життєдіяльності у відповідних станах алкогольного чи наркотичного сп`яніння, які закінчуються смертю незалежно від її причини, що визначається медичними спеціалістами. Відтак біологічною причиною смерті військовослужбовця є захворювання, проте Згідно з висновком Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи від 06.06.2024 року №1033/71, смерть є наслідком (результатом) вчинення військовослужбовцем дій (життєдіяльності) саме у стані алкогольного сп`яніння , що є правовою підставою для прийняття законного рішення Комісією Міноборони про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.
Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 31.12.2014 року.
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 24.05.2024 року.
Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 71 від 22.05.2024, причина смерті ОСОБА_5 - кардіоміопатія не уточнена.
Згідно витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії 18 Регіональної військово-лікарської комісії (протокол № 2105 від 13.06.2024), захворювання старшого матроса ОСОБА_5 , 1978 р.н. «кардіоміопатія неуточнена», яке призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджено медичними та військово-обліковими документами, свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 24.05.2024, лікарським свідоцтвом про смерть №71 від 22.05.2024, - ЗАХВОРЮВАННЯ, ЯКЕ ПРИЗВЕЛО ДО СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНЕ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ.
ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей звернулась із заявою про призначення одноразової грошової допомоги.
27 лютого 2026 року Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення, оформлене протоколом № 19/в, яким відмовлено в призначенні одноразової допомоги батьку ОСОБА_6 , матері ОСОБА_7 , дружині ОСОБА_1 , двом дочкам ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та двом синам ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, старшого матроса у запасі ОСОБА_5 . Відповідно до висновку експерта Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи від 06.06.2024 №1033/71 під час проведення судово-токсикологічного дослідження в крові ОСОБА_5 було виявлено етиловий спирт в концентрації 0,44 %. Причиною смерті ОСОБА_5 стала кардіоміопатія не уточнена. Тіло останнього без ознак життя було знайдено за місцем проживання. Згідно зі ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення дій в стані алкогольного сп`яніння. 
Вважаючи протиправним рішення відповідача, позивач звернувся до суду із позовом.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. № 2232-XII (в подальшому – Закон України № 2232-XII, в редакції, чинній станом на час виконання спірних правовідносин), здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Статтею 41 Закону України № 2232-XII передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктом 2 частини 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
Відповідно до ст. 16-1 Закону № 2011-XII, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.
До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать:
діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;
вдова (вдівець);
батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);
внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);
жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;
інші утриманці загиблої (померлої) особи, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Згідно із ч.ч. 1, 6, 8-10 ст. 16-3 Закону №2011-ХІІ, одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1цього Закону.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Статтею 16-4 Закону № 2011-ХІІ визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 р. затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (в подальшому – Порядок № 975, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Підпунктом 2 пункту 4 Порядку № 975 встановлено, що одноразова грошова допомога призначається у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби.
Відповідно до п. 11 Порядку № 975, одноразова грошова допомога у зв`язку із загибеллю (смертю) призначається і виплачується: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть); у разі смерті військовослужбовця або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби у випадку, передбаченому підпунктом 2 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть; у разі загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, у випадку, передбаченому підпунктом 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).
Відповідно до пункту 12 Порядку № 975, одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 4 цього Порядку, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.
Згідно п. 23 Порядку № 975, керівник уповноваженого органу після визначення переліку осіб, зазначених у пунктах 8 і 9 цього Порядку, які мають право на одержання одноразової грошової допомоги (зокрема з урахуванням особистого розпорядження), подає у 15-денний строк з дня реєстрації документів, передбачених пунктами 20 і 21 цього Порядку, розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 20 і 21 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження від уповноваженого органу висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги та документів, зазначених у пунктах 20 і 21 цього Порядку, приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення зазначених документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують підтвердження обставин, зазначених у документах, чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявнику з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Доопрацювання документів здійснюється у порядку, визначеному абзацом другим цього пункту, а після надходження додаткових документів приймається рішення про призначення одноразової грошової допомоги в порядку черговості відповідно до дати надходження заяви до розпорядника бюджетних коштів або про відмову в її призначенні.
Строки подання рішення розпорядника бюджетних коштів уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги, а також строки видання наказу про виплату уповноваженим органом одноразової грошової допомоги встановлюються міністерствами та державними органами.
Під час воєнного стану рішення про призначення одноразової грошової допомоги приймається розпорядником бюджетних коштів протягом трьох місяців з дня отримання всіх необхідних документів.
Відповідно до п. 25 Порядку №975, рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.
Згідно п. 29 Порядку № 975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що одноразова допомога не призначається з підстав, наведених цими нормами, лише у випадку, якщо смерть військовослужбовця є наслідком його перебування у стані алкогольного сп`яніння, а саме вчинення ним певних активних дій у стані алкогольного сп`яніння, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі).
Сам факт перебування військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння на час настання смерті не визначається вказаними нормами права як підстава для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду у справі № 640/6477/19 від 29.06.2022 р.
Відомості, які зазначені у зокрема, у постанові військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті військовослужбовця та довідці, що свідчить про причини та обставини смерті військовослужбовця, мають важливе значення і є вирішальними для органу, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, на якого покладено обов`язок перевірити, чи не настала смерть військовослужбовця за обставин, що виключають можливість призначення та виплати одноразової грошової допомоги, перелік яких визначений у статті 16-4 Закону №2011-XII.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду у справі №120/13997/21-а від 18.03.2024 р.
Верховний Суд в постанові від 19 серпня 2026 року по справі №160/23634/25 зазначив, що у спорах щодо призначення одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого або померлого військовослужбовця за наявності алкоголю, наркотичних або токсичних речовин в організмі військовослужбовця сам факт їх виявлення не є достатньою підставою для відмови у призначенні та виплаті такої допомоги. Підставою для відмови за умови належного доказування може бути лише: доведена сукупність таких обставин: перебування військовослужбовця у стані сп`яніння, вчинення ним у такому стані конкретних юридично значущих дій та причинний зв`язок між цими діями і смертю; доведений прямий медичний причинний зв`язок між алкогольним, наркотичним або токсичним сп`янінням та його безпосередніми наслідками і смертю.
Разом з тим смерть військовослужбовця, яка настала під час виконання військового обов`язку, внаслідок бойового ураження, захворювання, пов`язаного зі службою, або протиправних дій іншої особи, не може вважатися такою, що підпадає під обмеження статті 16-4 Закону №2011-XII лише з огляду на виявлення алкоголю, наркотичних або токсичних речовин в організмі загиблого.
Такий висновок також викладено у постановах Верховного Суду, викладеними від 20.03.2018 у справі №813/4502/17, від 11.04.2018 у справі №802/1869/17-а, від 22.05.2018 у справі №760/9519/17, від 04.03.2020 у справі №813/2071/17, від 12.11.2020 у справі №186/1129/16-а, від 29.06.2022 у справі №640/6477/19, від 18.08.2022 у справі №640/14940/19, від 18.03.2024 у справі №120/13997/21-а, від 09.09.2025 у справі №240/5502/24, від 15.05.2026 у справі №280/1655/25 та від 20.05.2026 у справі №520/18046/25.
Судом встановлено, що 27 лютого 2026 року Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення, оформлене протоколом № 19/в, яким відмовлено в призначенні одноразової допомоги батьку ОСОБА_6 , матері ОСОБА_7 , дружині ОСОБА_1 , двом дочкам ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та двом синам ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, старшого матроса у запасі ОСОБА_5 . Відповідно до висновку експерта Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи від 06.06.2024 №1033/71 під час проведення судово-токсикологічного дослідження в крові ОСОБА_5 було виявлено етиловий спирт в концентрації 0,44 %. Причиною смерті ОСОБА_5 стала кардіоміопатія не уточнена. Тіло останнього без ознак життя було знайдено за місцем проживання. Згідно зі ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення дій в стані алкогольного сп`яніння. 
Однак, відповідачем не надано належних і допустимих доказів того, що причиною смерті ОСОБА_5 є дії пов`язані з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства, як і того, що смерть останнього настала внаслідок його перебування у такому стані.
Визначальним при вирішенні питання щодо наявності права члена сім`ї на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, є не сам стан алкогольного сп`яніння військовослужбовця, а наявність причинно-наслідкового зв`язку між вживанням алкогольних напоїв та смертю військовослужбовця.
Відповідно до довідки лікарського свідоцтва про смерть № 71 від 22.05.2024, причина смерті ОСОБА_5 - кардіоміопатія не уточнена.
Згідно витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії 18 Регіональної військово-лікарської комісії (протокол № 2105 від 13.06.2024), захворювання старшого матроса ОСОБА_5 , 1978 р.н. «кардіоміопатія неуточнена», яке призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджено медичними та військово-обліковими документами, свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 24.05.2024, лікарським свідоцтвом про смерть №71 від 22.05.2024, - ЗАХВОРЮВАННЯ, ЯКЕ ПРИЗВЕЛО ДО СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНЕ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ.
Суд звертає увагу, що смерть ОСОБА_5 , 1978 р.н. призвело захворювання «кардіоміопатія неуточнена». Наявність у крові загиблого незначної концентрації етилового спирту (0,44 %) не свідчить про причинно-наслідковий зв`язок між станом сп`яніння та настанням смерті. Відповідно, відмова Комісії Міністерства оборони України у призначенні одноразової грошової допомоги, мотивована цим фактом, не відповідає вимогам Закону №2011-XII та Порядку №975.
Разом з тим, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_5 дій у стані алкогольного сп`яніння, що мали своїм наслідком його смерть.
Таким чином, оскільки причина смерті ОСОБА_5 не пов`язана з його перебуванням в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння та вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення, то відсутні підстави, встановлених статтею 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», для відмови ОСОБА_1 та її дітям ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в призначені та виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_5 .
З огляду на вищевикладене, рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, оформлене витягом з протоколу №19/в від 27.02.2026 року, в частині відмови у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 підлягає скасуванню.
Що стосується вимоги позивача про зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 , що настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, у розмірах, визначених чинним законодавством України, як членам сім`ї померлого ОСОБА_5 , суд зазначає наступне.
Так, Верховний Суд в постанові від 19 серпня 2026 року по справі №160/23634/25 вказав, що у випадках, коли суд встановив протиправність відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, спосіб судового захисту має залежати від повноти встановлених обставин та меж дискреційних повноважень МОУ. Якщо всі юридичні передумови для призначення допомоги підтверджені, а підстави для відмови відсутні, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень призначити та виплатити допомогу. Якщо ж для ухвалення рішення необхідна додаткова оцінка документів, належним способом захисту є скасування протиправного рішення та зобов`язання повторно розглянути заяву з урахуванням правової оцінки суду.
Такий підхід узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 31.01.2024 у справі №480/4122/22.
Суд зауважує, що Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення, оформлене протоколом № 19/в від 27 лютого 2026 року, яким відмовлено в призначенні одноразової допомоги декільком особам, в тому числі, особам, які не є позивача, а саме батьку ОСОБА_6 , матері ОСОБА_7 , дружині ОСОБА_1 , двом дочкам ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та двом синам ОСОБА_2 та ОСОБА_8 . 
При цьому, відмовляючи позивачам у призначенні спірної допомоги, відповідач, ще не встановлював її розмір, та не досліджував обставин щодо можливих відмов членів сім`ї померлого, які також мають право на отримання відповідної допомоги та інші обставини, пов`язані з перевіркою повноти та належності поданих документів, які підлягають оцінці Міністерством оборони України під час вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги.
Відтак, на переконання суду, належним способом захисту порушеного права позивачів за встановлених у справі обставин, є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 , та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За викладених обставин, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково.
Судові витрати позивачем не понесені, а тому розподілу між сторонами не підлягають.
Керуючись ст. ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд, 

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітряних сил, 6, код ЄДРПОУ 00034022), треті особи -  ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 ) - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене витягом з протоколу №19/в від 27.02.2026 року, в частині відмови ОСОБА_1 та її дітям ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в призначені та виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_5 .
Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 , та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У задоволенні решти позову - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів