ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

79014, м. Львів, вул. Личаківська, 128

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.08.2026 Справа № 914/1313/26 
Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., у справі
за позовом: Фізичної особи-підприємця Голуба Максима Олександровича
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Васько Галини Ярославівни
про стягнення 109 617,51 грн.
без участі представників сторін,
ВСТАНОВИВ
На розгляді Господарського суду Львівської області перебувала справа №914/1313/26 за позовом Фізичної особи-підприємця Голуба Максима Олександровича до відповідача: Фізичної особи-підприємця Васько Галини Ярославівни про стягнення 109 617,51 грн.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 29.07.2026р. позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Фізичної особи-підприємця Васько Галини Ярославівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Голуба Максима Олександровича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 74 130,16 грн. заборгованості, 2 140,99 грн. інфляційних, 423,12 грн. три процентів річних, 7 413,02 грн. штрафу, 4 231,01 грн. пені та 2 601,37 грн. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог суд вирішив відмовити.
Справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Представником позивача - адвокатом Салабаєм Р.І. дотримано процесуального обов`язку та надано попередній (орієнтовний) розрахунок розміру витрат на правничу допомогу при поданні позовної заяви від 30.04.2026 року, а повноваження на представництво інтересів позивача у суді підтверджуються ордером, про надання правової допомоги ВС № 1436205 від 29.04.2026р.
Так, у позовній заяві позивач вказував, що попередній, орієнтований розрахунок витрат на правову допомогу із розглядом справи становить 25 000, 00 грн., точний розрахунок буде надано в порядку ч.8 ст.129 ГПК України. 
Представником позивача в межах судового розгляду у даній справі, яка розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін), у клопотанні від 17.07.2026р. (вх.№70344/26) про усунення недоліків та долучення до матеріалів справи № 914/1313/26 додаткових доказів зроблено заяву про надання адвокатом доказів в обгрунтування розміру витрат на правничу допомогу понесених позивачем на підставі та в порядку ч.8 ст.129 ГПК України.
03.08.2026р. до Господарського суду Львівської області надійшла заява позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №914/1313/26, яка була згенерована в системі «Електронний суд» 31.07.2026р.
Так, поданій заяві позивач просить стягнути з відповідача правову допомогу, пов`язану із розглядом справи у розмірі 25 000, 00 грн.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, заяву передано для розгляду судді Бортник О.Ю. У зв`язку з відпусткою судді Бортник О.Ю. з 06.08.2026р. по 20.08.2026р., 03.08.2026р. було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, внаслідок якого заяву було передано для розгляду судді Король М.Р.
06.08.2026р. через систему «Електронний суд» представником відповідача подано клопотання про зменшення розміру судових витрат, заявлених позивачем (вх.№22128/26). У вказаному клопотанні, зокрема, відповідач просить суд зменшити відповідні витрати позивача до 5 000,00 грн. 
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується заява, суд вважає, що вказана заява позивача підлягає задоволенню частково з наступних підстав. 
Згідно з частинами 1 та 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Здійснивши аналіз ціни, предмета та підстав позову, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи, значення для суспільного інтересу, суд зазначає, що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу не відповідає складності справи.
Отже, підготовка цієї справи до розгляду в суді не потребувала значних затрат часу, великого обсягу юридичної і технічної роботи, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин після відкриття провадження у справі не змінювалося, доказів на підтвердження ступеня складності справи, вирішення нових правових питань суду не надано. 
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує малозначність справи та її розгляд судом в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. 
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. 
Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Доказами витрат, які будуть понесені позивачем є наступні документи:
-копія Договору про надання правової (правничої) допомоги №10/03-26 від 10.03.2026 р., згідно з яким сторони погодили, зокрема, надання позивачу послуг з правової (професійної правничої) допомоги, обумовлених Договором, за відповідним переліком робіт/послуг з питань захисту його прав та інтересів при розгляді судової справи №914/1313/26, яка розглядалась Господарським судом Львівської області, а також погодили загальну вартість - гонорар в розмірі 25 000 грн. 00 коп. та окремо у складі цієї суми вартість кожного виду робіт (консультації, вивчення матеріалів та інформації, визначення адвокатської позиції з інформуванням клієнта, збір документів, доказів для підготовки процесуальних заяв, заяв по суті, супроводження відповідної справи в господарському суді, шляхом надання додаткових пояснень, клопотань, заяв, тощо);
-копія рахунку № 01 від 10 березня 2026 року про надання правничої допомоги згідно договору №10/03-26 від 10.03.2026 року на суму 25 000 гривень;
-копія розписки про отримання гонорару від 13.03.2026 року.;
-копія Детального опису робіт/послуг по Договору № 10/03-26 від 10.03.2026 року про надання правової допомоги;
-копія акту приймання-передачі наданих послуг від 30.07.2026 року, яким засвідчено передачу адвокатом клієнту робіт та наданих послуг за відповідним переліком, що виконані/надані за Договором про надання правової (правничої) допомоги №10/03-26 від 10.03.2026 року.
Вказані докази суд вважає достатніми для підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у даній справі на зазначену ним суму.
Суд враховує висновок Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19, згідно з яким витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Надаючи оцінку матеріалам поданої заяви щодо заявлених витрат в сумі 25 000,00 грн, суд зазначає також наступне.
За договором про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», як «форма винагороди адвоката», але в розумінні Цивільного кодексу України становить ціну такого договору.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
З матеріалів справи слідує, що сторонами договору визначено гонорар у фіксованому розмірі.
У даному випадку суд враховує правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022р. у справі № 922/1964/21, згідно із якою фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Разом з тим, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020р. у справі №904/4507/18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022р. у справі №922/1964/21 та у постанові Верховного Суду від 24.01.2023р. у cправі №921/628/19.
При цьому, згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 Господарського процесуального кодексу України.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019р. у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020р. у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У даному випадку, розмір витрат на правову допомогу адвоката, які позивач просить суд покласти на відповідача, у розмірі 25 000,00 грн. не співмірний до предмета спору та складності цієї справи, про що також слушно зауважено відповідачем у поданому клопотанні про зменшення суми судових витрат позивача.
Відтак, враховуючи обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, надавши оцінку усім доданим до заяви доказам з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, врахувавши критерії співмірності розміру заявлених витрат на правничу допомогу, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, а розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (опрацювання матеріалів та складання тексту позовної заяви, відповіді на відзив), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про те, що справедливим та співмірним є 7 000,00 грн. витрат позивача на професійну правничу допомогу, котрі відповідно до вимог ст.129 ГПК України слід покласти на відповідача у зазначеному розмірі. 
Керуючись ст.ст. 86, 129, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд,
ВИРІШИВ:
1.Заяву Фізичної особи-підприємця Голуба Максима Олександровича про стягнення з відповідача - Фізичної особи-підприємця Васько Галини Ярославівни витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн. задовольнити частково.
2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Васько Галини Ярославівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Голуба Максима Олександровича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 7 000,00 грн. витрат на надання професійної правничої допомоги.
3.В іншій частині заяви відмовити.
4.Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.
Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.
Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Суддя Король М.Р.