Єдиний унікальний номер 205/4558/25
Номер провадження2/205/2075/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)
20 липня 2026 року м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра в складі:
головуючого судді Курбанової Н.М.
за участю секретаря судового засідання Коваленко Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, 

ВСТАНОВИВ:
Представник позивача ТОВ «ФК «Солвентіс» (ТОВ «ФК «Пінг-Понг») Лановий Є.М. через систему «Електронний суд» звернувся до Новокодацького (Ленінського) районного суду міста Дніпра з вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 20 350,00 гривень, вирішити питання розподілу судових витрат. Обґрунтовуючи заявлені вимоги представник позивача посилається на те, що 19.04.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №101174302 (кредитний договір), за умовами якого останньому надано кредитні кошти в розмірі 7 000,00 гривень в безготівковій формі шляхом їх перерахування на картковий рахунок позичальника. ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну йому суму та в порядку передбаченому умовами договору. Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. 29.07.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс», укладено Договір відступлення прав вимоги №05Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором №101174302 від 19.04.2021 року, укладеному з відповідачем ОСОБА_1 24.01.2022 року між «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено Договір факторингу №1/15, у відповідності до умов якого та згідно додатку №1 до Договору факторингу, набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №101174302 від 19.04.2021 року. Згідно Додатку №1 до Договору факторингу сума боргу перед позивачем становить 20 350,00 гривень, із яких: заборгованість за тілом кредиту - 7 000,00 гривень; заборгованість за відсотками 12 020,00 гривень; заборгованість за комісією 1 330,00 гривень; заборгованість за пенею 0,00 гривень. Відповідачу було направлено Повідомлення про відступлення права вимоги, з зазначенням інформації про порядок погашення заборгованості по кредитному договору. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду із даним позовом.
Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 26.03.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 06.10.2025 року клопотання позивача щодо заміни найменування позивача задоволено.
Представник позивача ТОВ «ФК «Солвентіс» Чижик Я.В. в судове засідання не з`явилася, надав заяву про розгляд справи без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує, позовну заяву підтримує в повному обсязі. 
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, проте до суду не прибув, відзиву на позов не подавав, будь-яких заяв (клопотань) від нього не надходило, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, суд, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вирішує справу на підставі наявних доказів без участі відповідача та за відсутності заперечень позивача, ухвалив заочне рішення у справі.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що 19.04.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №101174302 (кредитний договір), за умовами якого останньому надано кредитні кошти в розмірі 7 000,00 гривень, строком на 30 днів, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 19.05.2021. 
За умовами кредитування, комісія за надання кредиту 1330,00 гривень, яка нараховується за ставкою 19,0% від суми кредиту одноразово. Проценти за користуванням кредитом 4200,00 гривень, які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користуванням кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки – фіксована. Особливості нарахування процентів визначені пп.2.2,2.3 Договору.
Відповідно до п.1.1 Договору, кредитодавець зобов?язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3 Договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2 Договору (кредит), а позичальник зобов?язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (плату) у встановлений п.1.4 Договору термін та виконати інші зобов?язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. 
Вказаний договір укладено в електронній формі. У відповідності до умов кредитного договору, його підписання здійснювалося електронним підписом відповідача ОСОБА_1 відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні кредитного договору. 
Відповідно до п.2.1 Договору, кредитні кошти надаються відповідачу шляхом переказу на картковий рахунок.
Факт здійснення переказу грошових коштів відповідачу ОСОБА_1 підтверджується платіжним дорученням №26891403 про перерахування кредитних коштів від 19.04.2021 року, згідно якої позикодавцем переказано 7 000,00 гривень на картковий рахунок НОМЕР_1 відповідача ОСОБА_1 на виконання договору 101174302.
ТОВ «Мілоан» виконало свої зобов?язання за договором у повному обсязі, а саме надало відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору.
Проте відповідач ОСОБА_1 свої кредитні зобов?язання належним чином не виконував, в результаті чого утворилася заборгованість.
Згідно з положеннями частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Судом встановлено, що між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір шляхом обміну електронним повідомленням, а саме прийняття позичальником пропозиції кредитора про укладення кредитного договору (оферти).
Кредитний договір складається з таких електронних документів, які містять всі його істотні умови:
- пропозиція про укладення кредитного договору (оферти), розміщена на сайті кредитора;
- заявка сформована на сайті кредитора після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитором;
- відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитора, та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаного при його ідентифікації на сайті.
Відповідач ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомлений і приймає умови кредитного договору (оферти) №101174302 від 19.04.2021 року, а також підтверджує, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору, з яким він попередньо уважно ознайомився. Акцептовані ним умови кредитного договору містяться у вказаних заявці та оферті.
Крім того, відповідач розумів, що підписує та укладає кредитний договір на вищевказаних умовах, підписуючи даний акцепт одноразовим ідентифікатором (код смс-повідомлення).
Для підписання і укладення цього правочину був введений код з смс-повідомлення, яке було направлено на номер телефону відповідача.
Своїм підписом на договорі відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі й з порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, комісії та неустойки у разі їх наявності, розуміє та зобов`язується їх виконувати.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII.
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Верховний Суд, зокрема, у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 зазначає, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що кредитний договір №101174302 від 19.04.2021 року підписаний відповідачем ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тим самим він акцептував пропозицію позивача та уклав кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора на сайті ТОВ «Мілоан», який отримав на свій мобільний телефон.
Отже, між сторонами було укладено письмовий правочин за допомогою електронного засобу зв`язку; договір підписаний його сторонами з використанням одноразового ідентифікатора, який став законною підставою на вчинення передбачених цими документами дій. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії задля виникнення, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків.
Доказів визнання кредитного договору недійсними до матеріалів справи не надано, як і не надано доказів на спростування факту їх підписання відповідачем.
Вимоги позивача заявлені на підставі невиконання відповідачем умов кредитного договору №101174302 від 19.04.2021 року.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно із частиною 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 29.07.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс», укладено Договір відступлення прав вимоги №05Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором №101174302 від 19.04.2021 року, укладеному з відповідачем ОСОБА_1 . 
Відповідно до Витягу з Додатку до Договору відступлення прав вимоги №05Т від 29.07.2021 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №101174302 від 19.04.2021 року у загальному розмірі 20 350,00 гривень, з яких: сума заборгованості за тілом кредиту - 7 000,00 гривень; сума заборгованості за відсотками 12 020,00 гривень; сума заборгованості за комісією 1 330,00 гривень; сума заборгованості за пенею – 0,00 гривень.
24.01.2022 року між «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено Договір факторингу №1/15, у відповідності до умов якого та згідно додатку №1 до Договору факторингу, набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №101174302 від 19.04.2021 року. 
Згідно до Витягу з Додатку до Договору факторингу сума боргу ОСОБА_1 перед позивачем становить 20 350,00 гривень, з яких: сума заборгованості за тілом кредиту - 7 000,00 гривень; сума заборгованості за відсотками 12 020,00 гривень; сума заборгованості за комісією 1 330,00 гривень; сума заборгованості за пенею – 0,00 гривень.
Судом також встановлено, що відповідно до наказу №70-к від 01.07.2025 року на виконання рішення єдиного учасника ТОВ «ФК «Пінг-Понг» №1778 від 01.07.2025 року перейменовано з 01.07.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс».
Керуючись ст. 512 –514, 516 ЦК України та у зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов Кредитного договору №101174302 від 19.04.2021 року, Позивачем, який набув права грошової вимоги, на останню відому адресу реєстрації відповідача ОСОБА_1 направлено Повідомлення про відступлення права вимоги, зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору №101174302 від 19.04.2021 року. 
Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений документ сформований в системі іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Таким чином, позивач ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» набув право належного кредитора до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №101174302 від 19.04.2021 року.
Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підтвердження виникнення кредитного зобов?язання позивачем до суду надано копії: Договору про споживчий кредит №101174302 від 19.04.2021 року з Додатком, Паспорт споживчого кредиту №101174302, Відомості про щоденні нарахування та погашення ОСОБА_1 від ТОВ «Мілоан», Анкети-заяви на кредит №101174302 від 19.04.2021 року ОСОБА_1 , платіжного доручення №26891403 про перерахування кредитних коштів від 19.04.2021 року ОСОБА_1 .
Позичальник свої зобов`язання за Договором виконав належним чином та в повному обсязі відповідно до умов договору №101174302 від 19.04.2021 року, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернув, внаслідок чого позивачем нарахована заборгованість на загальну суму 20 350,00 гривень, з яких: сума заборгованості за тілом кредиту - 7 000,00 гривень; сума заборгованості за відсотками 12 020,00 гривень; сума заборгованості за комісією 1 330,00 гривень; сума заборгованості за пенею – 0,00 гривень.
Відповідачем, наданий стороною позивача розрахунок заборгованостей не спростований, власних розрахунків останнім не подано, тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний. На час розгляду справи відповідачем не надано доказів сплати боргу та не спростовано зазначених позивачем обставин.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Солвентіс» суми заборгованості за кредитним договором №101174302 від 19.04.2021 року у розмірі 20 350,00 гривень.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи,належать,зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 3 статті 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Позивачем на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу надано копію Договору №43657029 про надання правової допомоги від 01.11.2024 року, копію Додаткової угоди №101174302 від 03.03.2025 року до Договору про надання правової допомоги від 01.11.2024 року, копію Акту №101174302 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 03.03.2025 року.
Розмір здійснених позивачем витрат на правничу допомогу підтверджується належними доказами. 
Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та будь-яких доказів їх неспівмірності від відповідача не надійшло.
Отже, оскільки позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу пов`язану зі зверненням до суду з даним позовом надано належні докази, тому відшкодуванню на користь останнього підлягають понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 гривень, які на думку суду є об`єктивними та співмірними з виконаною адвокатом роботою у цій справі.
В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень.
Керуючись ст.ст.141,263-265,280-289 ЦПК України, 

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» заборгованість за Кредитним договором №101174302 від 19.04.2021 року у розмірі 20 350,00 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Відомості про сторін по справі:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», ЄДРПОУ 43657029, юридична адреса: 01011, м. Київ, вул. Рибальська, буд.22; адреса для листування: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1.
Представник позивача: Лановий Євген Миколайович, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя         Н.М. Курбанова