ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2026 року 
м. Київ
cправа № 910/8287/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Бакуліна С.В. - головуючий, Вронська Г.О., Кролевець О.А.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Релігійної організації "Релігійна громада Свято-Михайлівська парафія Київської єпархії Української Православної Церкви (ПЦУ) с. Проців Бориспільського району Київської області"
на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2026 (головуючий суддя - Андрієнко В.В., судді: Буравльов С.І., Барсук М.А.)
у справі №910/8287/24
за позовом ОСОБА_1 
до 1. Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації),
2. Релігійної організації "Релігійна громада Свято-Михайлівська парафія Київської єпархії Української Православної Церкви (ПЦУ) с. Проців Бориспільського району Київської області"
про визнання недійсними протоколу, статуту та визнання протиправним і скасування розпорядження,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст обставин справи 
1.  ОСОБА_1 (далі за текстом також - ОСОБА_1 ) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації) та Релігійної організації "Релігійна громада Свято-Михайлівська парафія Київської єпархії Української Православної Церкви (ПЦУ) с. Проців Бориспільського району Київської області" про:
- визнання недійсним протоколу Загальних зборів Релігійної організації "Релігійна громада Свято-Михайлівської парафії Київської єпархії Української Православної Церкви с. Проців Бориспільського району Київської області" від 03.06.2023 №1 (Голова зборів Загальних зборів ОСОБА_2 );
- визнання протиправним та скасування розпорядження голови Київської обласної військової адміністрації від 28.06.2023 №557 "Про реєстрацію статутів релігійних організацій", яким зареєстровано Статут Релігійної організації "Релігійна громада Свято-Михайлівська парафія Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) с. Проців Бориспільського району Київської області" (нова редакція);
- визнання недійсним Статуту Релігійної організації "Релігійна громада Свято- Михайлівська парафія Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) с. Проців Бориспільського району Київської області" (Код ЄДРПОУ 20627572) у новій редакції, зареєстрований Розпорядженням Голови Київської обласної військової адміністрації від 28.06.2023 №557 "Про реєстрацію статутів релігійних організацій".
2. Господарський суд міста Києва рішенням від 18.12.2025 у справі №910/8287/24 у задоволенні позову відмовив.
3. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.
4. Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 19.02.2026 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 у справі №910/8287/24 та призначив справу до розгляду.
5. 24.06.2026 від представника позивача через систему "Електронний суд" надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №910/8287/24 до набрання законної сили рішенням суду у справі №910/4932/26, мотивоване тим, що висновки суду у справі №910/4932/26 можуть мати істотне преюдиціальне значення для правильного вирішення спору у справі №910/8287/24 та спростувати обставини, покладені судом першої інстанції в основу оскаржуваного рішення, зокрема, щодо належності всіх осіб, які брали участь у зборах 03.06.2023, до складу релігійної громади.
6. Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 25.06.2026 зупинив провадження у справі №910/8287/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 до набрання рішенням у справі №910/4932/26 законної сили.
7. Зупиняючи провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що:
(1) об`єктивна неможливість розгляду даної справи до вирішення спору у справі №910/4932/26 полягає у тому, що одночасний розгляд і вирішення по суті справ №910/4932/26 та №910/8287/24 може призвести до конкуренції судових рішень в частині надання правової оцінки одним і тим самим доказам і обставинам, що є неприпустимим з огляду на основні принципи здійснення правосуддя;
(2) обставини, які будуть встановлені у справі №910/4932/26, можуть мати преюдиційне значення для розгляду справи №910/8287/24.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її обґрунтування. Доводи інших учасників справи
8. Релігійна організація "Релігійна громада Свято-Михайлівська парафія Київської єпархії Української Православної Церкви (ПЦУ) с. Проців Бориспільського району Київської області" звернулася 09.07.2026 через підсистему "Електронний суд" до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2026 року №910/8287/24 та направити справу для продовження розгляду.
9. Підставою касаційного оскарження скаржник вважає порушення апеляційним судом норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали.
10. Доводи скаржника зводяться до того, що: 
(1) зупиняючи провадження у цій справі на підставі пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту також - ГПК), апеляційний суд виходив з тотожності предмета спору та складу відповідачів в обох справах, тоді як ця норма не передбачає такої підстави зупинення провадження, як конкуренція судових рішень;
(2) апеляційний суд не виснував про неможливість встановити та оцінити обставини (факти), а лише вважав, що такі обставини можуть бути оцінені по-різному в різних справах, а отже правова підстава зупинення відсутня;
(3) справи №910/8287/24 та №910/4932/26 відрізняються позивачами і підставами звернення до суду: у цій справі позивач посилається на порушення його права як настоятеля, а в іншій справі - на помилкове підписання реєстрів присутніх і тих, хто голосував "за"; 
(4) в обох справах інтереси позивачів представляють ті самі особи (адвокатське об`єднання Чекмана М.П., в судових засіданнях - адвокат Бондаренко Д.), тому у сторони позивача немає перешкод у поданні доказів до суду в цій справі; 
(5) апеляційний суд порушив норми процесуального права, безпідставно зупинивши провадження з підстав, не передбачених процесуальним законом, та застосувавши норму права всупереч її змісту.
11.  ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, оскаржувану ухвалу апеляційного суду - без змін.
12. Доводи позивача зводяться до того, що:
(1) предмет позову у справі №910/8287/24 (недійсність протоколу зборів, статуту, розпорядження) і предмет позову у справі №910/4932/26 стосуються тих самих зборів, розпорядження і статуту, хоча обґрунтовуються різними обставинами.
У справі №910/4932/26 суд має надати оцінку доводам про те, що особи, включені до списку учасників зборів від 03.06.2023 і які брали участь у голосуванні, фактично не набули статусу членів релігійної громади у встановленому порядку, оскільки не виявляли на це волевиявлення.
У межах справи №910/8287/24 апеляційний суд об`єктивно позбавлений можливості надати оцінку зазначеним обставинам щодо кожної особи зі списку учасників зборів, оскільки такі особи не є учасниками цієї справи.
Відтак між справами існує тісний матеріально-правовий зв`язок, оскільки факти, які будуть встановлені у справі №910/4932/26, матимуть преюдиційне значення для справи №910/8287/24 і можуть спростувати обставини, покладені судом першої інстанції в основу оскаржуваного рішення;
(2) посилання скаржника на неприпустимість "конкуренції судових рішень" є необґрунтованим, оскільки апеляційний суд зазначив її не як самостійну підставу зупинення, а як можливий наслідок одночасного розгляду двох пов`язаних справ;
(3) зупинення провадження відповідає принципу процесуальної економії та принципу правової визначеності і не порушує права на справедливий суд.
Позиція Верховного Суду 
13. Предметом касаційного перегляду в цій справі є ухвала апеляційного суду про зупинення провадження у цій справі на підставі пункту 5 частини першої статті 227 ГПК.
14. За змістом пункту 5 частини першої статті 227 ГПК суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
15. Провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 ГПК, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи (пункт 4 частини першої статті 229 ГПК).
16. Метою зупинення провадження за цією підставою є встановлення обставин, які мають значення для справи і які об`єктивно не можуть бути з`ясовані судом, що розглядає таку справу, самостійно - через непідвідомчість, непідсудність або одночасність розгляду двох взаємопов`язаних справ різними судами. 
Застосування цієї норми є вичерпним за підставами та не підлягає розширювальному тлумаченню, оскільки зупинення провадження обмежує право особи на розгляд справи упродовж розумного строку, гарантоване статтею 2 ГПК та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод
17. Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 01.03.2024 у cправі №910/17615/20 щодо застосування пункту 5 частини першої статті 227 ГПК виснував таке:
"8.9. Досліджуючи питання дотримання судом під час зупинення провадження норм процесуального права, зокрема, пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України Верховний Суд виходить з системного аналізу цього пункту через призму завдань та основних засад господарського судочинства, закріплених у частині першій, пунктах 1, 4, 10, 11 частини третьої статті 2 ГПК України, а також умов застосування цього пункту, якими є:
- об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи; тобто, неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються судом у іншій справі;
- пов`язаність справи з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення;
- обґрунтованість судового рішення, в якому має бути проаналізовано, чи дійсно від наведених обставин залежить вирішення спору в цій справі, та належно мотивовано, що зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи зумовлюється виявленням в ній саме обставин, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено і саме це і є першопричиною перешкоди у здійсненні правосуддя в справі, що зупиняється.
8.11. Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду вважає за необхідне виснувати, що: по-перше, провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього; по-друге, під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються в такій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, черговості розгляду вимог тощо; по-третє, обов`язкова пов`язаність справи, що зупиняється, з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення.".
18. Таким чином, для вирішення питання про зупинення провадження у справі з огляду на вимоги пункту 5 частини першої статті 227 ГПК суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати:
- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства;
- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи з вказівкою на обставини, які встановлюються судом в іншій справі."
19. Зупиняючи провадження у цій справі, апеляційний суд виходив з того, що:
- предметом позову у цій справі №910/8287/24 є: - визнання недійсним протоколу Загальних зборів Релігійної організації "Релігійна громада Свято-Михайлівської парафії Київської єпархії Української Православної Церкви с. Проців Бориспільського району Київської області" від 03.06.2023 №1 (Голова зборів Загальних зборів ОСОБА_2 ); - визнання протиправним та скасування розпорядження голови Київської обласної військової адміністрації від 28.06.2023 №557 "Про реєстрацію статутів релігійних організацій", яким зареєстровано Статут Релігійної організації "Релігійна громада Свято-Михайлівська парафія Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) с. Проців Бориспільського району Київської області" (нова редакція); - визнання недійсним Статуту Релігійної організації "Релігійна громада Свято-Михайлівська парафія Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) с. Проців Бориспільського району Київської області" (Код ЄДРПОУ 20627572) у новій редакції, зареєстрований розпорядженням Голови Київської обласної військової адміністрації від 28.06.2023 №557 "Про реєстрацію статутів релігійних організацій".
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що збори членів релігійної громади, на думку позивача, були нечинними та неправомочними, а затверджена ними нова редакція Статуту є недійсною. Позивач зазначає, що реєстрація Статуту в новій редакції на підставі розпорядження голови Київської обласної військової адміністрації від 28.06.2023 №557 проведена всупереч нормам Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації";
- предметом розгляду справи № 910/4932/26 є: - визнання недійсними рішень, оформлених протоколом Загальних зборів Релігійної організації "Релігійна громада Свято-Михайлівської парафії Київської єпархії Української Православної Церкви с. Проців Бориспільського району Київської області" від 03.06.2023 №1 (Голова зборів Загальних зборів ОСОБА_2 ); - визнання протиправним та скасування розпорядження голови Київської обласної військової адміністрації від 28.06.2023 №557 "Про реєстрацію статутів релігійних організацій" в частині реєстрації Статуту Релігійної організації "Релігійна громада Свято-Михайлівська парафія Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) с. Проців Бориспільського району Київської області" (нова редакція); - визнання недійсним Статуту Релігійної організації "Релігійна громада Свято-Михайлівська парафія Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) с. Проців Бориспільського району Київської області" (Код ЄДРПОУ 20627572) у новій редакції, зареєстрованого розпорядженням Голови Київської обласної військової адміністрації від 28.06.2023 №557 "Про реєстрацію статутів релігійних організацій".
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не є членом будь-якої релігійної громади, в тому числі релігійної громади с. Проців, проте його було включено до складу членів релігійної організації без його вільного волевиявлення, що є прямим порушенням його конституційного права на свободу світогляду і віросповідання.
20. З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції вважав, що існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи №910/8287/24 до вирішення спору у справі №910/4932/26, яка полягає в тому, що одночасний розгляд і вирішення по суті цих справ може призвести до конкуренції судових рішень в частині надання правової оцінки одним і тим самим доказам і обставинам, що є неприпустимим з огляду на основні принципи здійснення правосуддя.
21. Проте наведене апеляційним судом, як і його висновки про те, що обставини, які будуть встановлені у справі №910/4932/26, можуть мати преюдиційне значення для розгляду справи №910/8287/24, не доводить наявності дійсного існування об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення спору в іншій справі, як не доводить й неможливості суду самостійно встановити та оцінити певні конкретні обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору на підставі наявних в матеріалах справи доказів, відповідно, неможливості здійснити перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, відповідно до викладених у ньому висновків.
22. Таке мотивування вказує лише про наявність у суду припущень стосовно того, що одночасний розгляд і вирішення по суті цих справ може призвести до конкуренції судових рішень в частині надання правової оцінки одним і тим самим доказам і обставинам, тобто про ймовірну відмінність оцінки різними судами одних і тих самих доказів і обставин, а також про можливе преюдиційне значення обставин, які будуть встановлені у справі №910/4932/26, для розгляду цієї справи №910/8287/24, а не про неможливість суду самостійно встановити та оцінити певні конкретні обставини (факти), що прямо суперечить положенням пункту 5 частини першої статті 227 ГПК.
23. При цьому Суд враховує, що норми пункту 5 частини першої статті 227 ГПК не передбачають такої підстави для зупинення провадження у справі як можлива конкуренція судових рішень унаслідок паралельного розгляду пов`язаних справ. Імовірність відмінної оцінки одних і тих самих фактичних обставин різними судами в межах різних справ за участю різних осіб є звичайним наслідком встановленого процесуальним законом принципу самостійності судового розгляду кожної справи та сама по собі не свідчить про порушення основних засад здійснення правосуддя.
24. За наведеного Суд дійшов висновку, що оскаржувана ухвала апеляційного суду про зупинення провадження у справі № 910/8287/24 постановлена з неправильним застосуванням пункту 5 частини першої статті 227 ГПК, оскільки наведене апеляційним судом мотивування - про ймовірність конкуренції судових рішень та про можливе преюдиційне значення обставин, які підлягають установленню у справі № 910/4932/26, - не є доведенням об`єктивної неможливості розгляду цієї справи в розумінні зазначеної норми, а тому не могло бути правовою підставою для зупинення провадження у цій справі.
25. При цьому Суд вважає за необхідне зазначити, що таке зупинення провадження суперечить сформованим Верховним Судом критеріям застосування зазначеної норми (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.03.2024 у справі №910/17615/20) та призводить до необґрунтованого затягування розгляду справи всупереч праву позивача й інших учасників справи на розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованому статтею 2 ГПК та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
26. Доводи позивача за змістом відзиву на касаційну скаргу про доцільність зупинення провадження з міркувань процесуальної економії та запобігання суперечливим судовим рішенням не спростовують наведених висновків, не усувають відсутності передбаченої законом підстави для обов`язкового зупинення провадження, а також не свідчать про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи №910/8287/24.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
27. Відповідно до частини третьої статті 304 ГПК касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
28. За змістом пункту 2 частини першої статті 308 ГПК суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
29. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 310 ГПК України)
30. З огляду на наведене, касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала апеляційного суду - скасуванню з передачею справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Розподіл судових витрат 
31. Відповідно до статті 129 ГПК України, оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Релігійної організації "Релігійна громада Свято-Михайлівська парафія Київської єпархії Української Православної Церкви (ПЦУ) с. Проців Бориспільського району Київської області" задовольнити.
2.Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2026 у справі №910/8287/24 скасувати.
3.Справу №910/8287/24 передати до Північного апеляційного господарського суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий С.В. Бакуліна

Судді Г.О. Вронська 

О.А. Кролевець