ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2026 року   Справа № 903/69/26 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Розізнана І.В. ,  суддя Романюк Ю.Г. 

секретар судового засідання Семенюк А.В.
за участю представників сторін:
позивача: Сивика А.П., адвоката за довіреністю від 02.05.2025 
відповідача: Корнійчук І.Манаф-кизи, згідно витягу з ЄДР

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальність “Волиньелектрозбут” на рішення господарського суду Волинської області, ухваленого 13.05.26р. суддею Дем`як В.М. о 10:51 у м.Луцьку, повний текст складено 21.05.26р. у справі № 903/69/26 
за позовом: Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальність “Волиньелектрозбут” 
про стягнення 440 526, 57 грн. 

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство “Національна енергетична компанія “Укренерго” звернулось до Господарського суду Волинської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальність “Волиньелектрозбут” у якому просить стягнути 440 526, 57 грн 3% річних.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем договору про надання послуг з передачі електричної енергії № 0136-02024-ПП від 01.01.2024 (в редакціях, визначених наказами №549 від 03.10.2023, №343 від 07.06.2024, №625 від 06.08.2025, №1019 від 29.12.2025 в частині своєчасної оплати за надані послуги з передачі електричної енергії.
Рішенням Господарського суду Волинської області від 13.05.2026 у справі №903/69/26 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальність “Волиньелектрозбут” на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 440 526,57 грн - 3% річних та 5286,32 грн витрат по сплаті судового збору.
Не погодившись із винесеним рішенням відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Волинської області від 13.05.2026 по справі №903/69/26 частково скасувати та змінити, стягнувши 3% річних з відповідача на користь позивача у розмірі 99 107,25 грн.
Вказує, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим в частині стягнення з відповідача 341 419,32 грн процентів річних з огляду на нез`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на неправильне застосуванням судом норм матеріального та процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема додатку до позовної заяви «Розрахунок трьох відсотків річних», предметом спору у цій справі є стягнення з відповідача 440 526,57 грн 3 % річних за прострочення оплати планових та фактичних платежів по договору про надання послуг з передачі електричної енергії.
При цьому розмір 3% річних, який був стягнений судом першої інстанції, за прострочення оплати фактичних платежів склав 99 107, 25 грн (ця сума складається з: 38 737,00 грн + 19 313,79 грн за прострочення фактичних платежів за січень 2025 року + 19 925,22 грн за прострочення фактичних платежів за жовтень 2025 року + 13 673,43 грн + 7 457,81 грн за прострочення фактичних платежів за листопад 2025 року).
Решта коштів, які стягнув суд першої інстанції з відповідача, у розмірі 341 419,32 грн - це 3 % річних за прострочення оплати планових платежів по договору за періоди: січень 2025, лютий 2025, березень 2025, жовтень 2025, листопад 2025.
На переконання скаржника, суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення необґрунтовано стягнув з відповідача 341 419,32 грн 3% річних за прострочення оплати планових платежів по договору. До такого висновку скаржник дійшов з огляду на таке.
Вказує, що позивачем не надано суду доказів того, що планові обсяги послуги за спірні розрахункові періоди були визначені на підставі даних адміністратора комерційного обліку, позивачем до позовної заяви були надані лише докази під назвою «рахунок-фактура».
Зауважує, що позивачем до позовної заяви не долучено доказів того, що розмір планових платежів був визначений позивачем у порядку, передбаченому п. 6.2. договору, тобто на підставі даних адміністратора комерційного обліку (АКО) за кожну декаду розрахункового періоду. Крім того, рахунки-фактури на оплату планових платежів були виставлені позивачем до моменту реального надання послуг (за кожен розрахунковий місяць).
Таким чином, на переконання скаржника, виставлені позивачем рахунки-фактури на оплату планових платежів не є вимогою (вимогами) у розумінні частини другої статті 530 ЦК України, а тому за прострочення оплати таких рахунків не можуть бути нараховані проценти річних, передбачені ст. 625 ЦК України.
Отже, наявні у матеріалах справи рахунки-фактури щодо сплати планових платежів по договору не можуть підтверджувати обставини, що відповідачем було допущене прострочення оплати планових платежів по договору.
Такі обставини повинні встановлюватися іншими доказами - даними адміністратора комерційного обліку за кожну декаду спірних розрахункових періодів (місяців) про розмір планової послуги, які були доведені до відома відповідача, як це передбачено п. 6.2. Договору. Відповідач вважає, що з урахуванням обставин цієї справи обсяг фактично наданої послуги та її вартість можливо визначити лише на підставі акту наданих послуги, тобто проценти річних можуть бути нараховані за прострочення оплати фактично наданої послуги.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач наводить свої міркування на спростування доводів скаржника та вказує на законність та обґрунтованість рішення суду. Просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» залишити без задоволення, рішення Господарського суду Волинської області від 13.05.2026 у справі № 903/69/26 залишити без змін.
В судовому засіданні представник скаржника підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі та надала пояснення на обґрунтування своєї позиції. Просить її задоволити.
Представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Просить відмовити в її задоволенні.
Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженого рішення, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Приватне акціонерне товариство “Національна енергетична компанія “Укренерго” (далі - НЕК Укренерго, ОСП, позивач) є юридичною особою, що утворена 29.07.2019 як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, внаслідок реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства “Національна енергетична компанія “Укренерго” відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15.02.2019 № 73 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 № 829-р “Про погодження перетворення державного підприємства “Національна енергетична компанія “Укренерго” у приватне акціонерне товариство”.
Позивач є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Державного підприємства “Національна енергетична компанія “Укренерго” відповідно до ст. 108 ЦК України, п. 5 Порядку перетворення державного унітарного комерційного підприємства в акціонерне товариство, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 № 802, п. 3.2 статуту НЕК "Укренерго".
НЕК “Укренерго” виконує функції оператора системи передачі - юридичної особи, відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії (п. 55 ч. 1 ст. 1 Закону України “Про ринок електричної енергії”).
Згідно з п.10. ч. 1 ст. 4 Закону України “Про ринок електричної енергії” учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про надання послуг з передачі.
Як убачається із матеріалів справи, між Державним підприємством “Національна енергетична компанія “Укренерго”, правонаступником майна, усіх прав та обов`язків якого є Приватне акціонерне товариство “Національна енергетична компанія “Укренерго” та Товариством з обмеженою відповідальністю "Волиньелектрозбут" (далі – ТОВ "Волиньелектрозбут", Відповідач, Користувач) укладено Договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0136-02024-ПП від 01.01.2024 року (в редакціях, визначених наказами №549 від 03.10.2023 року, №343 від 07.06.2024 року, №625 від 06.08.2025 року, №1019 від 29.12.2025 року (далі - Договір).
Відповідно до п.п. 2.1 Договору ОСП (оператор системи передачі, Позивач) безрепервно надає послугу з передачі електричної енергії (далі - Послуга), а Відповідач - (Користувач) зобов`язується здійснювати оплату за Послугу відповідно до умов цього Договору.
Відповідно до п. 3 ч.2 ст. 33 Закону України “Про ринок електричної енергії” оператор системи передачі має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги з передачі та послуги з диспетчерського (оперативно- технологічного) управління.
Відповідно до п. 4.1. Договору, планова та/або фактична вартість Послуги визначається на підставі діючого на момент надання Послуги тарифу на послуги з передачі електричної енергії або ставки плати за послуги з передачі електричної енергії до/з країн периметру та планового та/або фактичного обсягу Послуги в розрахунковому періоді. На вартість Послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України. Тариф на послуги з передачі електричної енергії затверджується НКРЕКП відповідно до затвердженої ним методики (порядку) та оприлюднюється ОСП на офіційному вебсайті https://ua.energy/ .
Відповідно до п. 5.1. Договору для розрахунків за цим Договором використовується плановий і фактичний обсяги Послуги.
Плановий обсяг Послуги визначається відповідно до розділу ХІ КСП на підставі даних Адміністратора комерційного обліку (далі - АКО) за кожну відповідну декаду розрахункового періоду. Плановий обсяг послуги формується без урахування даних щодо обсягів експорту та/або імпорту електричної енергії.
Фактичний обсяг Послуг в розрахунковому періоді визначається відповідно до розділу ХІ КСП.
Згідно п. 6.1. Договору розрахунковим періодом за цим Договором є 1 календарний місяць.
Відповідно до п. 6.2 Договору Користувач здійснює поетапну оплату планової вартості Послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно із такою системою платежів і розрахунків:
1 платіж - до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в першій декаді розрахункового періоду;
2 платіж - до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в другій декаді розрахункового періоду;
3 платіж - до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги, наданої в третій декаді розрахункового періоду.
Плановий обсяг послуги, що використовується для розрахунку планової вартості послуги, визначається на підставі даних АКО за кожну декаду розрахункового періоду.
Відповідно до п. 6.4. Договору Користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг Послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів приймання-передачі Послуги, наданих ОСП, або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді.
Вартість наданої Послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Акти приймання-передачі Послуги направляються Користувачу до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).
Коригування обсягів та вартості наданої Послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за наступною версією даних комерційного обліку, що надається АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в Системі управління ринком, що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку.
Оплату вартості Послуги, після коригування обсягів та вартості Послуг Користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі Послуги (включно), або Акта приймання-передачі Послуги щодо проведення донарахувань в минулих періодах (включно).
Акти приймання-передачі Послуги та акти коригування до актів приймання- передачі Послуги у відповідному розрахунковому періоді ОСП направляє Користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає Користувачу два примірники Акта приймання- передачі Послуги та/або акта коригування до актів приймання-передачі Послуги в паперовій формі, підписані власноручним підписом зі свого боку. Користувач здійснює підписання актів приймання-передачі Послуги та актів коригування до актів приймання-передачі Послуги відповідного розрахункового періоду протягом 3 робочих днів з дня їх отримання Користувачем.
Згідно п. 6.5. Договору, у разі виникнення розбіжностей за отриманим від ОСП за попередній розрахунковий місяць актом приймання-передачі Послуги Користувач має право оскаржити зазначені в акті приймання-передачі Послуги вартість та/або фактичний обсяг Послуги шляхом направлення ОСП (АКО) та ППКО повідомлення протягом 5 робочих днів з дня отримання акта. Процедура оскарження не звільняє Користувача від платіжного зобов`язання у встановлений цим Договором термін. Якщо користувач не надає ОСП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дня отримання акта приймання-передачі Послуги, то вважається, що цей акт прийнятий без розбіжностей.
У разі підтвердження розбіжностей ППКО надає АКО актуальні дані для здійснення врегулювання. Врегулювання розбіжностей здійснюється в терміни та відповідно до вимог Правил врегулювання (Додаток 10 до Правил ринку). Результати зміни обсягів наданої Послуги відображаються в Акті коригування.
Відповідно до п. 10.4. Договору, будь-які документи, що створюються/ укладаються Сторонами під час виконання цього Договору (у тому числі акт приймання-передачі Послуги або акт коригування до акта приймання-передачі Послуги), можуть бути підписані Сторонами як у паперовій формі шляхом проставляння власноручного підпису уповноваженої особи на час тимчасового не функціонування Сервісу, про що ОСП зобов`язаний повідомити на своєму офіційному вебсайті, так і в електронній формі з використанням електронного підпису (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено законом) за допомогою Сервісу, який забезпечує юридично значимий електронний документообіг між Сторонами та знаходиться в мережі Інтернет за посиланням: https://online.ua.energy/. Один документ повинен бути підписаний обома Сторонами у один і той самий спосіб (в залежності від форми документа).
Згідно з п. 10.3. Договору, рахунки, акти приймання-передачі, акти коригування до актів приймання-передачі Послуги, акти звірки розрахунків наданої Послуги, повідомлення вважаються отриманими Стороною:
у день їх доставки кур`єром, що підтверджується квитанцією про вручення одержувачеві, яка підписується його уповноваженим представником;
у день особистого вручення, що підтверджується підписом уповноваженого представника одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції.
Електронний документ, який направляється Стороною на виконання цього Договору через Сервіс, вважається одержаним іншою Стороною з моменту набуття документом статусу “Доставлено” у Сервісі.
Сторони визнають, що електронний документ, сформований, підписаний та переданий за допомогою Сервісу, є оригіналом та має повну юридичну силу, створює права та обов`язки для Сторін, та визнається рівнозначним документом ідентичному документу, який міг би бути створений однією зі Сторін на паперовому носії та скріплений власноручними підписами уповноважених осіб.
Відповідно до п. 6.6. Договору, у разі якщо фактичний обсяг оплати Користувачем Послуги перевищує суму нарахованої вартості послуг по цьому договору, ОСП (за заявою Користувача) протягом 5 робочих днів з дня отримання заяви повертає Користувачу надлишок коштів або самостійно враховує їх як оплату Послуги наступних розрахункових періодів (у випадку відсутності заяви Користувача про проведення надлишку коштів). За наявності заборгованості за цим Договором кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення. При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів може бути зарахований в оплату пені та штрафних санкцій за наявності письмової згоди Користувача.
При цьому, згідно з пп. 1) п. 7.1., пп. 2) п. 9.3. Договору ОСП (Позивач) має право отримувати від Користувача своєчасну оплату за Послугу, а Відповідач (Користувач) зобов`язаний здійснювати вчасно та у повному обсязі оплату за Послугу на умовах, визначених цим Договором.
З огляду на вказані вище умови Договору вбачається, що оплата за Договором здійснюється на умовах поетапної попередньої оплати вартості Послуги за поточний розрахунковий період (3-ма платежами у строки, передбачені п. 6.2. Договору), а за наслідком завершення розрахункового періоду, яким є календарний місяць, остаточний розрахунок Користувачем проводиться за фактом наданих послуг на підставі акту приймання-передачі Послуги.
Обов`язок сплатити грошове зобов`язання на вказану суму (якщо сума здійснених попередніх оплат є меншою від вартості наданих послуг згідно акту надання Послуги) виникає на підставі акту надання Послуги та строк його виконання встановлено до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно) (згідно з до п. 6.4. Договору).
Оплату вартості Послуги після коригування обсягів та вартості Послуг Користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі Послуги (включно) або Акта приймання-передачі Послуги щодо проведення донарахувань в минулих періодах (згідно з п. 6.4. Договору).
Згідно з п. 6.6. Договору, за внесення платежів, передбачених Договором, з порушенням термінів Користувач сплачує пеню у розмірі 0,1 % (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання Користувачем своїх зобов`язань щодо оплати заборгованості.
За прострочення Користувачем термінів розрахунку оплати фактичної вартості послуги понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від суми простроченого платежу.
В період з січня по березень (включно) 2025 року та з жовтня по листопад (включно) 2025 року НЕК “Укренерго”, згідно Договору №0136-02024-ПП від 01.01.2024 надало ТОВ "Волиньелектрозбут" послуги передачі електричної енергії, що було оформлено наступними актами приймання-передачі Послуги та актами коригування до актів приймання-передачі Послуги:
-Акт приймання-передачі Послуги № ПРА-0008352 за січень 2025 року від 31 січня 2025 року на суму 78 550 020,20грн;
-Акт приймання-передачі Послуги № ПРА-0008904 за лютий 2025 року від 28 лютого 2025 року на суму 74 752 593,56 грн;
-Акт приймання-передачі Послуги № ПРА-0009469 за березень 2025 року від 31 березня 2025 року на суму 70 531 844,27 грн;
-Акт приймання-передачі Послуги № ПРА-0013745 за жовтень 2025 року від 31 жовтня 2025 року на суму 70 716 147,80 грн;
-Акт приймання-передачі Послуги № ПРА-0014437 за листопад 2025 року від 30 листопада 2025 року на суму 70 962 858,77 грн.
При цьому, відповідачем було допущено порушення взятого зобов`язання в частині своєчасної оплати наданих позивачем послуг з передачі електричної енергії згідно вказаних актів приймання-передачі послуг та актів коригування.
Приватне акціонерне товариство “Національна енергетична компанія “Укренерго”, зазначає, що відповідачем допущено прострочення оплати послуг з передачі електричної енергії, що є підставою для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, встановленої договором та діючим законодавством, відтак звернуся з позовом та просить стягнути з відповідача 440 526, 57 грн 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України.
Як зазначалося вище, рішенням Господарського суду Волинської області від 13.05.2026 у справі №903/69/26 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальність “Волиньелектрозбут” на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 440 526,57 грн - 3% річних та 5286,32 грн витрат по сплаті судового збору.
Як убачається із апеляційної скарги скаржник не погоджується із оскарженим рішенням в частині стягнення 3% річних в сумі 341419,32 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Таким чином, колегія суддів переглядає ухвалу в оскарженій частині.
Як убачається із матеріалів справи, позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України було нараховано відповідачу 440 526, 57 грн - 3% річних за період з січня 2025 року по грудень 2025 року, зокрема за січень 2025 у розмірі 72 422,67 грн, за лютий 2025 124 029,98 грн, за березень 2025 року 71 753,99 грн, за жовтень 2025 року 63 764,11 грн, за листопад 2025 року 108 555,82 грн.
Невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов`язання, зокрема з боку відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Тобто, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він або взагалі не приступив до виконання зобов`язання, або якщо він не виконав зобов`язання в межах встановленого в договорі чи законі строку.
Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають свої особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК України і ст. 230 ГК України. 
Отже, за змістом наведеної норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. 
Нарахування, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями відповідальності відповідача, а становлять особливий компенсаційний вид відповідальності, що відрізняється від штрафної, яка полягає, наприклад, у стягненні пені чи штрафу.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).
Суд засвідчує, що законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.
Як зазначалося вище, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.
Отже, у розумінні наведеного позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання. Аналогічний правовий висновок, викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23 жовтня 2018 року по справі №913/70/18.
Як убачається із апеляційної скарги відповідач заявив про неправомірність нарахування 3 процентів річних за прострочення оплати планових платежів на підставі того, що рахунки на оплату (рахунки-фактури) не є первинними бухгалтерськими документами, а отже, не наділені ознакою обов`язковості. Позивачем не надано доказів того, що планові обсяги послуги за спірні розрахункові періоди були визначені на підставі даних адміністратора комерційного обліку.
Відповідно до п.5.1. договору, для розрахунків за цим договором використовується плановий і фактичний обсяги Послуги. Плановий обсяг послуги визначається відповідно до розділу ХІ КСП (Кодексу системи передачі) на підставі даних адміністратора комерційного обліку (далі - АКО) за кожну відповідну декаду розрахункового періоду. Плановий обсяг послуги формується без рахування даних щодо обсягів експорту та /або імпорту електричної енергії. Фактичний обсяг послуги в розрахунковому періоді визначається відповідно до розділу ХІ КСП.
Згідно п. 6.1. договору розрахунковим періодом за цим договором є 1 календарний місяць.
Відповідно до п. 6.2 договору користувач здійснює поетапну оплату планової вартості послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно із такою системою платежів і розрахунків:
1 платіж - до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в першій декаді розрахункового періоду;
2 платіж - до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в другій декаді розрахункового періоду;
3 платіж - до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги, наданої в третій декаді розрахункового періоду.
Плановий обсяг послуги, що використовується для розрахунку планової вартості послуги, визначається на підставі даних АКО за кожну декаду розрахункового періоду.
Відповідно до п. 6.4. договору користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів приймання-передачі послуги, наданих ОСП, або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді.
Вартість наданої послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Акти приймання-передачі послуги направляються користувачу до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).
Коригування обсягів та вартості наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за наступною версією даних комерційного обліку, що надається АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в системі управління ринком, що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені правилами ринку.
Оплату вартості послуги, після коригування обсягів та вартості послуг користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі послуги (включно), або акта приймання-передачі послуги щодо проведення донарахувань в минулих періодах (включно).
Отже, з положень розділу 6 договору убачається, що договірними умовами передбачено два види оплати послуги:
1)поетапну попередню оплату планової вартості Послуги (3 щомісячних планових платежі за кожну декаду розрахункового періоду);
2)оплату за фактичний обсяг послуги (до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно) по актах приймання-передачі послуги та до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акту приймання-передачі послуги (включно) по актах коригування.
Для визначення розміру плати використовується плановий і фактичний обсяги послуги. Фактичні обсяги наданої послуги визначаються в актах приймання - передачі послуги та актах коригування до актів приймання-передачі послуги.
Як зазначалося вище, плановий обсяг послуги визначається відповідно до розділу ХІ КСП (Кодексу системи передачі) на підставі даних адміністратора комерційного обліку (далі - АКО) за кожну відповідну декаду розрахункового періоду (п. 5.1. договору).
Таким чином, згідно умов договору, які погоджено і самим відповідачем, планові обсяги надання послуги самостійно формує позивач, як адміністратор комерційного обліку.
Договором не передбачено, що планова вартість послуги за спірні розрахункові періоди повинна бути узгоджена з відповідачем.
НЕК «Укренерго», як адміністратор комерційного обліку, на підставі даних обліку формує відповідні рахунки-фактури щодо попередньої оплати планової вартості послуги.
Договором не передбачено, що НЕК «Укренерго», як сторона договору, зобов`язаний надавати користувачу (ТОВ «Волиньелектрозбут») будь-які інші документи для оплати планової вартості послуги. 
Також, скаржник не вказує, які саме документи додатково (до рахунку-фактури) має надати позивач для підтвердження того, що планові обсяги послуги за спірні розрахункові періоди були визначені на підставі даних адміністратора комерційного обліку, тобто самого позивача; на підставі чого (якого пункту договору) такі документи необхідно надати; які конкретно дані, зафіксовані у рахунках-фактурах на оплату планової вартості послуги, він вважає недостовірними.
Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 19.08.2022 у справі № 912/1941/21 зазначив: “при розрахунку за послуги з передачі електричної енергії користувач та ОСП зобов`язані використовувати як плановий, так і фактичний обсяг послуги одночасно, які є взаємопов`язані та не замінюють один одного, тобто у користувача відсутнє право вибору - платити за плановий обсяг чи за фактичний обсяг. Користувач зобов`язаний здійснити оплату планового обсягу на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а по закінченню відповідного місяця визначити необхідність сплати фактичного обсягу послуг, отриманих за такий розрахунковий місяць”. Даний висновок Верховним Судом сформовано щодо застосування додатку 6 до Кодексу системи передачі, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №309 (зокрема, щодо застосування пунктів 4.1, 6.2, 6.5. 10.1, 10.4 договору).
Верховний Суд у постановах від 19.08.2022 у справі № 912/1941/21, від 09.11.2022 у справі № 904/5899/21, від 24.11.2022 у справі № 927/713/21 виснував, що як невиконання або неналежне виконання користувачем зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуг, отриманих за розрахунковий місяць, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно з приписами ст. 611, 625 Цивільного кодексу України.
Крім того, посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 20.03.2026 у справі №914/2625/23 не беруться судовою колегією до уваги, оскільки ця постанова прийнята за іншої, ніж у даній справі фактично-доказової бази, тобто хоча й за подібного правового регулювання, але за інших обставин, встановлених судовими інстанціями, і за інших поданих сторонами та оцінених судом доказів, у залежності від яких (обставин і доказів) й прийнято відповідне судове рішення, відповідно обставини справи № 914/2625/23 не є релевантними з обставинами справи №903/69/26, а тому висновки Постанови Верховного Суду від 20.03.2026 року у справі № 914/2625/23 не можуть бути застосовані для вирішення справи № 903/69/26.
Перевіривши методику та періоди їх нарахування 3% річних, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що 3% річних за період з січня 2025 року по грудень 2025 року, зокрема за січень 2025 у розмірі 72 422,67 грн, за лютий 2025 124 029,98 грн, за березень 2025 року 71 753,99 грн, за жовтень 2025 року 63 764,11 грн, за листопад 2025 року 108 555,82 грн підставні, відповідають фактичним обставинам справи, є арифметично вірними, а відтак підлягають задоволенню.
За наведеного, колегія суддів погоджується із місцевим господарським судом про задоволення позову в повному обсязі.
Таким чином, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.
Отже, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Вінницької області від 13.05.2026 у справі №903/69/26 в оскарженій частині прийняте з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.
Крім того, у зв`язку із відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати визначені ст. 129 ГПК України, залишаються за скаржником.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальність “Волиньелектрозбут” на рішення господарського суду Волинської області від 13.05.26 у справі № 903/69/26 залишити без задоволення. 
2. Рішення господарського суду Волинської області від 13.05.26 у справі № 903/69/26 в оскарженій частині залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 287 ГПК України. 
4. Справу № 903/69/26 повернути до Господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "13" липня 2026 р.

Головуючий суддя Миханюк М.В. 

Суддя   Розізнана І.В. 

Суддя   Романюк Ю.Г.