ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/3912/25 

Розглянувши матеріли справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»
до Комунального підприємства «ТАРАЩАБЛАГОУСТРІЙ»
про стягнення 511 131,16 грн.
Суддя Т.П. Карпечкін
За участю представників:
від позивача: Веремієнко В.Г.;
від відповідача: Кемінь В.В.
Обставини справи:
До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» до Комунального підприємства «ТАРАЩАБЛАГОУСТРІЙ» про стягнення 511 131,16 грн. 
Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.01.2026 відкрито провадження у справі № 911/3912/25 за правилами загального позовного провадження. Сторони належним чином повідомлені про дане судове провадження. 
В ході підготовчого провадження у справі № 911/3912/25 судові засідання відкладались з метою з`ясування усіх обставин, передбачених ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.
У зв`язку зі сплатою відповідачем основного бору, позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, у якій уточнив позовні вимоги і заявив до стягнення 160 303,52 грн. пені, 36 318,26 грн. 3% річних та 162 056,92 грн. інфляційних.
В ході підготовчого провадження позивач уточнені позовні вимоги підтримав, також зазначив і про те, що позивачем повідомлено про всі обставини справи, які йому відомі, та надані суду всі наявні в нього докази. 
Відповідач подав відзив, у якому проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
На виконання вимог ч. 1 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України та ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України судом під час підготовчого провадження у справі № 911/3912/25 вирішено питання та вчинено усі дії, необхідні для підготовки справи до розгляду по суті.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
Враховуючи те, що судом під час підготовчого судового засідання вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 23.03.2026.
В ході розгляду спору по суті оголошувались перерви у судових засіданнях 23.03.2026 та 08.04.2026.
У судовому засіданні 29.04.2026 позивач позовні вимоги підтримав, відповідач позовні вимоги визнав та просив суд відстрочити виконання рішення, проти чого позивач заперечував.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються складом суду, який розглянув справу.
Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.
У зв`язку з чим, в судовому засіданні 29.04.2026 судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з викладених у позові обставин, Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» подано позов про стягнення з Комунального підприємства «ТАРАЩАБЛАГОУСТРІЙ» 511 131,16 грн., з яких 153 479,19 грн. основного боргу, 160 303,52 грн. пені, 36 215,69 грн. 3% річних та 161 132,76 грн. інфляційних.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (позивач) та Комунальним підприємством «ТАРАЩАБЛАГОУСТРІЙ» (відповідач, Споживач) укладено Договір постачання природного газу від 03.11.2023 № 6422-ТКЕ(23)-17 з додатковою угодою № 1 (далі – Договір).
Відповідно до п. 3.5 Договору приймання-передача газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання- передачі природного газу.
Положеннями п. 3.1 Договору передбачено, що право власності на природній газ переходить від Постачальника до Споживача після підписання актів приймання-передачі.
На виконання умов Договору листопада-грудня 2023 року та січня-березня 2024 року позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 3 043 499,66 грн. згідно актів приймання-передачі природного газу, а саме:
Акту приймання-передачі природного газу від 30.11.2023, Обсяг І переданого газу: 0,18700 тис.м.куб, вартістю: 1418,18 грн.;
Акту приймання-передачі природного газу від 30.11.2023, Обсяг ІІІ переданого газу: 30,13648 тис.м.куб, вартістю: 498 875,89 грн.;
Акту приймання-передачі природного газу від 31.12.2023, Обсяг І переданого газу: 0,22200 тис.м.куб, вартістю: 1 683,62 грн.;
Акту приймання-передачі природного газу від 31.12.2023, Обсяг ІІІ переданого газу: 39,94324 тис.м.куб, вартістю: 661215,89 грн.;
Акту приймання-передачі природного газу від 31.01.2024, Обсяг І переданого газу: 0,23900 тис.м.куб, вартістю: 1812,55грн.;
Акту приймання-передачі природного газу від 31.01.2024, Обсяг ІІІ переданого газу: 46,47724 тис.м.куб, вартістю: 769378,99 грн.;
Акту приймання-передачі природного газу від 29.02.2024, Обсяг І переданого газу: 0,16700 тис.м.куб, вартістю: 1 266,52 грн.;
Акту приймання-передачі природного газу від 29.02.2024, Обсяг ІІІ переданого газу: 36,56032 тис.м.куб, вартістю: 605215,42 грн.;
Акту приймання-передачі природного газу від 31.03.2024, Обсяг І переданого газу: 0,15100 тис.м.куб, вартістю: 1145,16 грн.;
Акту приймання-передачі природного газу від 31.03.2024, Обсяг ІІІ переданого газу: 30,29424 тис.м.куб, вартістю: 501487,44 грн.
Дані акти приймання-передачі підписані без претензій та зауважень відповідачем щодо кількості та вартості поставки природного газу.
Пунктом 5.1 Договору передбачено, що Споживач здійснює розрахунок за придбані обсяги природного газу в наступному порядку:
- 70% вартості фактично переданого відповідно до акту/актів приймання- передачі природного газу – до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу.
- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту/актів приймання-передачі природний газ – до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому Відповідач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.
Однак, спожитий відповідачем природний газ своєчасно та у повному обсязі не оплачений, чим порушено умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 5.1 Договору. Оплату за переданий газ відповідач здійснив лише частково на суму 2 890 020,47 грн. 
У зв`язку з чим, за відповідачем утворилась прострочена заборгованість з оплати спожитого природного газу у сумі 153 479,19 грн., про стягнення якої заявлено у позові.
Пунктом 7.2 Договору визначено, що у разі прострочення відповідачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1. та/або строків оплати за пунктом 8.4. цього Договору, відповідач зобов`язується сплатити позивачу 3% річних, інфляційних збитків та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
У зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання з оплати природного газу, позивачем на підставі п. 7.2 Договору та ст. 625 ЦК України нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 160 303,52 грн. пені, 36 215,69 грн. 3% річних та 161 132,76 грн. інфляційних.
Відповідач подав відзив, у якому заперечував наявність заборгованості, однак зазначив, що у нього відсутні відповідні первинні документи про оплату, оскільки облік розрахунків за договором здійснюється «Нафтогаз Трейдинг».
Також відповідач зазначає, що відповідно до п. 7.2 абзац другий Договору у разі наявності у виробника теплової енергії невідшкодованої заборгованості з різниці в тарифах та узгодженої відповідно до законодавства, на суму заборгованості за природний газ, що еквівалентна сумі заборгованості з різниці у тарифах на відповідну дату, неустойка (штрафи, пені), інфляційні нарахування, проценти річних ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» не нараховуються.
Відповідач стверджує, що розрахунки пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних сформовані позивачем на підставі власних облікових даних та потребують додаткової перевірки, зокрема щодо визначення періодів нарахування та врахування фактично здійснених платежів відповідачем.
Позивач у відповіді на відзив у спростування посилання відповідача на абз. 2 п. 7.2 Договору зазначив, що за спірний період листопад 2023 - грудень 2023 та січень - березень 2024 не існує невідшкодованої заборгованості з різниці в тарифах відповідачу.
Наведене підтверджується листом Міністерства розвитку громад та територій України від 03.12.2025 № 36013/8/14-25, у додатку до якого наведено інформацію про узгоджені обсяги заборгованості з різниці в тарифах, де відносно, зокрема, відповідача зазначено: обсяг заборгованості з різниці в тарифах за період з 01.07.2023 по 30.09.2023 складає 459 993,41 грн. на підставі протоколу територіальної комісії від 14.11.2023 № 12.
Тобто, невідшкодована різниця в тарифах відповідачу стосується іншого період постачання, що не є предметом цього спору.
З приводу відповідних обставин відповідач пояснень не надав, не обґрунтував та не довів існування заборгованості з відшкодування різниці в тарифах за наведений позові період виникнення заборгованості.
Позивач визнав, що після подання позову відповідачем погашено основний борг у сумі 153 479,19 грн.
У зв`язку з погашенням відповідачем основного боргу, позивач подав заяву про зменшення позовних вимог на суму основного боргу, в той же час, позивачем здійснено новий розрахунок штрафних санкцій по день розгляду спору.
У заяві про зменшення позовних вимог позивач зазначив, що наведена у позові заборгованість була визначена станом на 01.12.2025 (включно). У період з 01.12.2025 по 11.12.2025 відповідачем було здійснено платіж в рахунок оплати суми основного боргу у розмірі: 25 199,70 грн. – 08.12.2025 та 122 511,25 грн. – 11.12.2025.
Таким чином, сума основного боргу у розмірі 153 479,19 грн. за Договором вважається погашеною.
В той же час, позивачем здійснено перерахунок заявлених у позові пені, річних та інфляційних по дату остаточного розрахунку (на 11.12.2025), згідно з яким, позивачем нараховано 160 303,52 грн. пені, 36 318,26 грн. 3% річних та 162 056,92 грн. інфляційних.
Щодо заперечень відповідача суд зазначає, що позивач має довести факт виконання зобов`язання з його сторони, тобто поставку природного газу (що позивачем доведено), відповідач же має довести виконання зобов`язання з його сторони, тобто оплату спожитого природного газу і оскільки відповідач є платником, то має володіти відповідними платіжними документами.
Відповідачем не надано контр розрахунок пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних на підставі власних облікових даних.
Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. 
Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. 
Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується існування простроченої заборгованості відповідача в сумі 153 479,19 грн. протягом наведених у позові періодів прострочення.
Оскільки матеріалами справи підтверджується існування простроченої заборгованості відповідача протягом наведених в позові періодів прострочення, відповідач є таким, що порушив виконання зобов`язання, що є підставою для застосування до нього передбаченої Договором та законом відповідальності. При цьому, погашення основного боргу не звільняє боржника від відповідальності за період існування простроченого боргу.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. 
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 
Згідно наданого позивачем розрахунку пеня, річні та інфляційні нараховані на суми боргу за фактичні періоди прострочення та у відповідності до умов укладеного між сторонами Договору і вимог чинного законодавства. 
Відповідачем не надано доказів, що за спірний період листопад 2023 - грудень 2023 та січень - березень 2024 існувала невідшкодована заборгованість з різниці в тарифах відповідачу, тому відсутні підстави для застосування абз. 2 п. 7.2 Договору.
Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 160 303,52 грн. пені, 36 318,26 грн. 3% річних та 162 056,92 грн. інфляційних є правомірними і обґрунтованими, оскільки відповідні нарахування проведені за фактичний період існування заборгованості у відповідності до вимог чинного законодавства та умов Договору. 
Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. 
Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними у розумінні ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Згідно з ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Як визначено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та доведені, відповідачем не заперечені та не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі, виходячи з суми уточнених позовних вимог, що складає 4 304,14 грн.
Відповідно до п. 1 ч. ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору зі зменшеної частин и позовних вимог повертається позивачу за його клопотанням, що складає 1 829,44 грн.
Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити повністю.
2. Стягнути з Комунального підприємства «ТАРАЩАБЛАГОУСТРІЙ» (09501, Білоцерківський р-н, Київська обл., місто Тараща, вулиця Мудрого Ярослава, 35, код ЄДРПОУ 31824225) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 1, код ЄДРПОУ 42399676) 160 303,52 грн. пені, 36 318,26 грн. 3% річних, 162 056,92 грн. інфляційних та 4 304,14 грн. витрат по сплаті судового збору.
3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.
4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» з Державного бюджету України 1 829,44 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено у порядку і строки, встановлені ст.ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 07.07.2026.

Суддя Т.П. Карпечкін