Справа № 159/8092/25
Провадження № 1-кп/159/256/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайонний суд Волинської області 

під головуванням судді ОСОБА_1 ,
з участю:
секретаря судового
засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши в залі судових засідань Ковельського міськрайонного суду Волинської області у відкритому судовомузасіданні об`єднане кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12025030550001222 від 08.10.2025року та за № 12026030550000269 від 15.04.2026 року, про обвинувачення

ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 (папорт № 011723451, РНОКПП НОМЕР_1 ), уродженця м. Ковеля Волинської області, українця, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 Збройних сил України, у військовому званні “солдат”, раніше неодноразово судимого, останній раз: 25.11.2024 року вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ст. 71, ч. 2 ст. 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 2 місяці; на підставі ухвали Маневицького районного суду Волинської області від 07.03.2025 року звільненого умовно-достроково від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на невідбутий строк покарання 5 років 10 місяців 12 днів для проходження військової служби за контрактом, судимість за що не знята та не погашена у встановленому законом порядку; 20.11.2025 року звільненого Ковельським міськрайонним судом Волинської області від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 408 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України,

у вчиненні ним кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 до Збройних Сил України та, відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) № 39-РС від 10 березня 2025 року, солдата ОСОБА_5 призначено на посаду гранатометника 2 штурмового спеціалізованого відділення 2 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 , ВОС-103067А, який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 10 березня 2025 року зараховано на військову службу за контрактом в особливий період, на всі види забезпечення. 
Будучи військовослужбовцем, ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Однак, солдат ОСОБА_5 , перебуваючи на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 , в порушення вищезазначених нормативно-правових актів, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин. 
Так, ОСОБА_5 06 жовтня 2025 року, близько 18 год. 00 хв., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , під час розпиття алкогольних напоїв, в умовах воєнного стану, що діє на підставі Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні”, реалізовуючи свій умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, таємно, повторно, викрав належний ОСОБА_8 мобільний телефон марки “Apple” моделі “Iphone 13 Pro Max” сірого кольору із силіконовим чохлом синього кольору, загальною вартістю 26118,33 грн., внаслідок чого спричинив останньому майнової шкоди на вказану суму.
Крім цього, ОСОБА_5 , під час проходження військової служби у Збройних Силах України, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби, в порушення вимог ст. 17 Закону України “Про оборону України”, ч. 1 ст. 1 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу, ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, маючи єдиний умисел, не з`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби після проходження лікування в КНП “Обласна інфекційна клінічна лікарня” Запорізької обласної ради та з 31.12.2025 року був відсутній на службі і не виконував службові обов`язки в умовах воєнного стану, а службовий час проводив на власний розсуд, за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому діянь визнав повністю. Суду показав, що дійсно вчинив вказані кримінальні правопорушення за обставин, викладених в обвинувальних актах. У вчиненому щиро розкаюється, просив суворо не карати.
Зазначені в обвинуваченні обставини ніким не оспорюються, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого, який підтверджує їх існування. В зв`язку з цим, суд, за погодженням з учасниками судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
З`ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України.
Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.
Крім цього, ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразились у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особу винного у їх сукупності, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин справи.
Так, суд враховує, що  ОСОБА_5 вчинено тяжкі кримінальні правопорушення (злочини), передбачені ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України(ст. 12 КК України).
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття обвинуваченого у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
До обставин, що обтяжують покарання, суд відносить вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.
Суд враховує також те, що обвинувачений не вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності та військових злочинів; має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку попередню судимість; вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності в період умовно-дострокового звільнення від відбування попереднього покарання, що свідчить про його стійку схильність до вчинення злочинів даної категорії та явне небажання ставати на шлях виправлення; на диспансерному обліку в нарколога та психіатра не перебуває; посередньо характеризується по місцю відбування попереднього покарання; негативно характеризується по місцю проходження військової служби; має поранення, пов`язані з безпосередньою участю у бойових діях під час захисту Батьківщини. 
Крім цього, суд враховує позицію потерпілого, який претензій до обвинуваченого не має, а при призначенні покарання покладається на розсуд суду.
Враховуючи наведене та небезпеку  ОСОБА_5 , як особи, для суспільства, суд прийшов до висновку про те, що його виправлення можливе лише в місцях позбавлення волі і про відсутність підстав для застосування щодо нього вимог ст. 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, чи вимог ст. 69 КК України, яка передбачає призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
Вирішуючи питання щодо виду та строку покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд прийшов до висновку, що для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, необхідним і достатнім покаранням є покарання, запропоноване прокурорами, у виді позбавлення волі в межах санкцій статей, що передбачають відповідальність за вчинення даних кримінальних правопорушень, відповідно.
Вирішуючи питання про призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, даних про особу обвинуваченого, при визначенні остаточного покарання обирає принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Вирішуючи питання про призначення покарання за сукупністю вироків, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, даних про особу обвинуваченого, при визначенні остаточного покарання обирає принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Зважаючи на вид покарання, яке призначається судом та з огляду на вимоги ст. 377 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний щодо  ОСОБА_5 слід залишити без змін. Виняткових обставин для звільнення його з-під варти до набрання вироком законної сили судом не вбачається. 
На підставі ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому строк його попереднього ув`язнення (з 06 травня 2026 року до набрання вироком законної сили) до строку відбування покарання за даним вироком з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. 
Цивільного позову по справі не заявлено.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 1782,80 грн., у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави в повному обсязі.
Арешт на майно не накладався.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_7  визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання:
- за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 (шість) місяців;
- за ч. 5 ст. 407 КК України - у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити  ОСОБА_5  покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

На підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання (невідбуте покарання становить 5 (п`ять) років 10 (десять) місяців 12 (дванадцять) днів позбавлення волі) за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25.11.2024 року, і за сукупністю вироків визначити  ОСОБА_5  остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з 06 травня 2026 року.

На підставі ст. 72 КК України, зарахувати  ОСОБА_5  строк його попереднього ув`язнення (з 06 травня 2026 року до набрання вироком законної сили) до строку відбування покарання за даним вироком з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу щодо обвинуваченого  ОСОБА_5  залишити попередній - тримання під вартою.

Стягнути з  ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати по кримінальному провадженню за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) грн. 80 коп.

Речові докази:
- телефон марки “Apple” моделі “Iphone 13 Pro Max” сірого кольору із силіконовим чохлом синього кольору, який передано на зберігання ОСОБА_8 ( АДРЕСА_4 ), - залишити у володінні останнього.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим  ОСОБА_5 – в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий 	ОСОБА_1