ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 911/1552/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Рогач Л. І. - головуюча, Краснов Є. В., Мачульський Г. М.,
за участю секретаря судового засідання - Салівонського С. П.,
представників учасників справи: 
офісу Генерального прокурора - Пальонної О. О.,
фізичної особи-підприємця Коширенкова Семена В`ячеславовича - 
Кириченко Н. О., 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Коширенкова Семена В`ячеславовича
на рішення Господарського суду Київської області від 21.11.2023
(суддя Заєць Д. Г.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2025
(судді Скрипка І. М., Мальченко А. О., Гончарова С. А.)
у справі за позовом керівника Обухівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Української міської ради
до фізичної особи-підприємця Коширенкова Семена В`ячеславовича,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Коширенкова Наталія Анатоліївна,
про усунення перешкод у користуванні майном.
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст позовних вимог 
1.1. травні 2023 року Керівник Обухівської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Української міської ради до фізичної особи-підприємця Коширенкова Семена В`ячеславовича (далі - ФОП Коширенков С. В., відповідач, скаржник) про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою площею 0,55 га, кадастровий номер 3223188000:01:045:0017, шляхом скасування рішення про державну реєстрацію права приватної власності на нежитлову будівлю та зобов`язання знести будівлі і споруди, що розміщені на ній, а також демонтувати огорожу.
1.2. Вважав, що:
- відповідач займає земельну ділянку з кадастровим номером 3223188000:01:045:0017, самовільно, за відсутності відповідної правової підстави, адже Українська міська рада як власник земельної ділянки дозволу щодо її використання не надавала, правочини щодо використання цієї земельної ділянки не укладалися;
- обставини щодо розташування земельної ділянки з кадастровим номером 3223188000:01:045:0017 в межах міста Українка та поза межами села Трипілля встановлені рішенням Господарського суду Київської області від 08.11.2017 у справі № 911/2504/16 і не доказуються при розгляді іншої справи у відповідності до частини четвертої статті 75 ГПК України. Згаданим рішенням було задоволено позовну заяву ФОП Коширенкова С. В. та визнано недійсним укладений 29.08.2002 ним та Трипільською сільською радою Обухівського району Київської області договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,55 га на північній окраїні села Трипілля в межах території грузового порту, тож з моменту прийняття цього рішення у Коширенкова С.В. відсутні будь-які документи, які надавали б йому право користування земельною ділянкою;
- реєстрація прав на об`єкт самочинного будівництва не змінює його статус як самочинно збудованого, на який не набувається право власності;
- окрім того, земельна ділянка з кадастровим номером 3223188000:01:045:0017, на якій розміщено об`єкт нерухомого майна портовий комплекс (склад-магазин), розташована в межах прибережної захисної смуги Канівського водосховища річки Дніпро та належить до земель водного фонду з обмеженим режимом господарської діяльності. 
1.3. Відповідач відхилив позовні вимоги, вказавши, що:
- відсутні передбачені законодавством підстави для здійснення прокурором представництва у спірних правовідносинах;
- власник земельної ділянки, на якій розташовано портовий комплекс (склад-магазин), - Українська міська рада не заперечує проти такого будівництва та є діючі рішення ради про проведення інвентаризації та розробку технічної документації для оформлення права на земельну ділянку;
- рішення Господарського суду Київської області від 08.11.2017 у справі № 911/2504/16 прийнято за іншого складу учасників, з іншим предметом розгляду та обсягом доказування, тому прокурор безпідставно посилається на приписи частини четвертої статті 75 ГПК України, а приналежність земельної ділянки має бути встановлена на загальних підставах;
- будівництво здійснювалося за наявності необхідної дозвільної документації;
- відповідач не порушив режим здійснення господарської діяльності на земельній ділянці, адже за наданими документами споруджений відповідачем об`єкт є портовим комплексом - об`єктом водного транспорту. Землі під таким об`єктом за статтею 70 Земельного кодексу України належать до земель водного транспорту. За змістом частини четвертої статті 88 Водного кодексу України на землях морського та внутрішнього водного транспорту прибережні захисні смуги не встановлюються. 
2. Короткий зміст попередніх судових рішень
2.1. Господарський суд Київської області рішенням від 21.11.2023 позовні вимоги задовольнив. Виходив з того, що:
- відповідач здійснив самочинну забудову земельної ділянки з кадастровим номером 3223188000:01:045:0017, рішення уповноваженого органу про надання якої у користування іншим особам не приймалося, а відомості про державну реєстрацію речових прав відповідача на земельну ділянку відсутні;
- реєстрація права власності на самочинно збудованого майно не змінює його статусу як самочинного; 
- земельна ділянка з кадастровим номером 3223151000:01:022:0001 площею 0,5137 га повністю накладається на земельну ділянку з кадастровим номером 3223188000:01:045:0017, остання також повністю відведена за рахунок земель водного фонду - 100-метрової прибережної захисної смуги річки Дніпро, які не можуть передаватися в оренду для будівництва та обслуговування будівель торгівлі; розміщення на земельній ділянці з кадастровим номером 3223188000:01:045:0017 нерухомого майна відповідача, здійснення на ній господарської діяльності та облаштування огорож порушує правовий режим використання земель водного фонду - прибережної захисної смуги річки Дніпро; 
- вказані відповідачем об`єкти водного транспорту - гідротехнічні споруди, які згідно відомостей Реєстру речових прав на нерухоме майно, є окремим об`єктом нерухомого майна, розташовані на території іншої земельної ділянки; 
- обставини щодо адміністративно-територіальної приналежності спірної земельної ділянки встановлені рішення Господарського суду Київської області від 08.11.2017 у справі № 911/2504/16 і не підлягають повторному доказуванню за приписами частини четвертої статті 75 ГПК України;
- підстави здійснення прокурором представництва інтересів держави підтверджені належним чином.
2.2. Справа переглядалася апеляційними судами неодноразово.
2.2.1. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2024 рішення суду першої інстанції було скасовано, прийнято нове рішення про відмову в позові. Апеляційний суд вказав, що рішення Господарського суду Київської області від 08.11.2017 у справі № 911/2504/16 втратило чинність, а жодних доказів на спростування правомірності передачі у 2002 році в оренду відповідачу Трипільською сільською радою земельної ділянки для будівництва Коширенковим С.В. на орендованій земельній ділянці портового комплексу (склад-магазин) матеріали справи не містять, а наявні матеріали справи не дають підстав для висновку про самочинність будівництва.
Постановою Верховного Суду від 22.05.2024 постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2024 скасовано; справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Верховний Суд вказав у постанові про те, що обставини, на яких ґрунтувалися позовні вимоги у цій справі, документально доводились Прокурором додатково до посилання на рішення Господарського суду Київської області від 08.11.2017 у справі № 911/2504/16 та встановлені у ньому обставини, на що апеляційний суд увагу не звернув, усі обставини справи на підтвердження/спростування місцезнаходження земельної ділянки у селі Трипілля не дослідив. Верховний Суд звернув увагу і на те, що звертає увагу й на те, що апеляційному господарському суду необхідно було надати й оцінку дій сторін із подання відповідних доказів, їх прийняття.
2.2.2. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2024 рішення суду першої інстанції було скасовано, прийнято нове рішення про відмову в позові. Апеляційний суд вказав, що наявними у матеріалах справи документами та Висновком експерта підтверджується, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 3223188000:01:045:0017 станом на 29.08.2002 розташована в межах села Трипілля Обухівського району Київської області, як і на момент і ухвалення рішення у даній справи у суді апеляційної інстанції, що підтверджується інформацією, яка міститься на сайті https://kadastr-service.com.ua/. Враховуючи викладене, колегія суддів виснувала, що Трипільська сільська рада станом на 2002 рік мала повноваження на передачу в оренду земельної ділянки за кадастровим номером 3223188000:01:045:0017, присвоєння адреси, надання дозволу на будівництво на вказаній земельній ділянці та надання дозволу ФОП Коширенкову С.В. на оформлення права власності на виробничі приміщення.
Верховний Суд постановою від 01.04.2025 постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2024 скасував, справу передав на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду та вказав, що у разі встановлення наявного порушеного права, за захистом якого подано позов у межах цієї справи, суду також необхідно надати оцінку доводам позовних вимог щодо недотримання відповідачем заборони будівництва у межах прибережної захисної смуги, з урахуванням заперечень відповідача та посиланнями на можливість користування відповідною ділянкою з урахуванням положень Водного кодексу України та Земельного кодексу України. Також апеляційний господарський суд не надав оцінки іншим доказам наявним у справі, в тому числі протоколам огляду земельної ділянки, не надав оцінки дій Відповідача крізь призму реалізації доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) і тому, що обставини знаходження спірної земельної ділянки поза межами села Трипілля в межах міста Українка підтверджені матеріалами справи № 911/2504/16, зокрема і висновком земельно-технічної експертизи та не припинили свого існування за самим лише фактом визнання нечинним судового 
2.3. Північний апеляційний господарський суд за результатами нового розгляду справи ухвалив постанову від 15.09.2025, якою рішення Господарського суду Київської області від 21.11.2023 залишив без змін. Дійшов висновку, що, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах. Зокрема, послався на висновок земельно-технічної експертизи, проведеної у справі № 911/2504/16, зазначивши, що цією експертизою встановлено, а відповідачем не спростовано, що земельною ділянкою з кадастровим номером 3223188000:01:045:0017 площею 0,55 га, яка знаходилась у користуванні ФОП Коширенкова С.В. на підставі договору оренди від 29.08.2002, розпорядився неуповноважений орган - Трипільська сільська рада Обухівського району Київської області.
Також колегія суддів виснувала, що судом першої інстанції у цій справі підтверджено факт віднесення спірної земельної ділянки до земель водного фонду, а тому розміщення на цій земельній ділянці нерухомого майна відповідача та здійснення на ній господарської діяльності і влаштування огорожі порушує правовий режим використання земельних ділянок водного фонду - прибережної захисної смуги р. Дніпро.
2.4. Враховуючи вказівки суду касаційної інстанції, суд також вказав на суперечливу поведінку відповідача, який звернувся до суду після того, як довідався, що відповідно до генерального плану села Трипілля Обухівського району Київської області, який затверджений рішенням сесії Трипільської сільської ради від 19.05.2016 № 47, орендовані ним земельні ділянки належать до комунальної власності територіальної громади міста Українка Обухівського району Київської області і без визнання недійсними зазначених договорів оренди позивач не може належаним чином оформити земельні ділянки, на яких знаходиться нерухоме майно, що належить йому на праві власності. Зазначене, на думку суду, підтверджується численними зверненнями ФОП Коширенкова С.В. до Української міської ради з приводу присвоєння поштової адреси, надання дозволу на проведення інвентаризації та свідчить про його недобросовісність.
3. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій
3.1. Суд першої інстанції встановив, що:
- рішенням Господарського суду Київської області від 08.11.2017 у справі №911/2504/16 задоволено позовну заяву ФОП Коширенкова С.В., визнано недійсним договір оренди від 29.08.2002 земельної ділянки загальною площею 0,55 га на північній окраїні села Трипілля в межах території грузового порту, укладений між Трипільською сільською радою Обухівського району Київської області та Фізичною особою-підприємцем Коширенковим С.В., посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Семенченком І.М. 29.08.2002 за №2508. Рішення Господарського суду Київської області від 08.11.2017 у справі №911/2504/16 набрало законної сили 03.12.2017 та ФОП Коширенковим С.В. не оскаржувалось;
- рішенням у справі №911/2504/16 встановлено, що на момент укладення спірних договорів Трипільська сільська рада Обухівського району Київської області не мала прав та повноважень на укладення цих договорів, оскільки, спірні земельні ділянки знаходяться за межами населеного пункту с. Трипілля, що підтверджується висновком експерта за результатами земельно-технічної експертизи №20718/16-41 від 21.08.2016, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз на виконання ухвали суду від 07.11.2016 про призначення судової земельно-технічної експертизи за клопотанням позивача - ФОП Коширенкова С.В. Згідно з висновком експерта Київського науково-дослідного інститутом судових експертиз №20718/16-41 від 21.08.2016, земельна ділянка кадастровий номер 3223188000:01:045:0017 площею 0,55 га, що перебуває в користуванні ФОП Коширенкова С.В. на підставі договору оренди від 29.08.2002, розташована в межах міста Українка Обухівського району, поза межами села Трипілля Обухівського району;
- згідно з інформацією Публічної кадастрової карти України та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію речових прав відповідача на спірну земельну ділянку, відсутні. Таким чином, судом встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 3223188000:01:045:0017 відноситься до земель комунальної власності, не наданих у користування іншим особам, рішення уповноваженого на розпорядження земельною ділянкою органу про передачу її в оренду ФОП Коширенкову С.М. не приймалося, відповідно, державна реєстрація речових прав на земельну ділянку не проводилася;
- матеріалами справи підтверджується, що земельна ділянка з кадастровим номером 3223188000:01:045:0017, на якій розміщено об`єкт нерухомого майна - портовий комплекс (склад-магазин) сипучих матеріалів за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка, вул. Промислова, 1/1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2115800932231), розташована в межах прибережної захисної смуги Канівського водосховища річки Дніпро та відноситься до категорії земель водного фонду з обмеженим режимом господарської діяльності;
- Державним інспектором ГУ Держгеокадастру у Київській області проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства щодо земельної ділянки, яка розташована на території м. Українка Обухівського району Київської області з кадастровим номером 3223151000:01:022:0001 площею 0,5137 га, за результатами якої 24.06.2021 року складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельною ділянкою №681-ДК/657/АП/09/01-21, яким встановлено, що на земельній ділянці розміщується комплекс будівель невизначеного призначення, будівельна та вантажна техніка (ескалатори, крани, вантажівки). На ділянці також розміщуються залишки металобетонних конструкцій. Ділянка огороджена та охороняється. З північної сторони ділянка межує з водосховищем. Земельна ділянка з кадастровим номером 3223151000:01:022:0001 площею 0,5137 га повністю накладається на земельну ділянку з кадастровим номером 3223188000:01:045:0017. Проведеною перевіркою встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 3223151000:01:022:0001 знаходиться в межах прибережної захисної смуги водосховища;
- згідно з відомостями Реєстру речових прав на нерухоме майно, до складу портового комплексу (склад-магазин) сипучих матеріалів, за адресою: АДРЕСА_1 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2115800932231), включено: адмінбудинок А площею 33,8 кв.м., майстерня Б площею 83,6 кв.м., цех В площею 260,2 кв.м., будівля ТПГ площею 1,8 кв.м., склад мілких будівельних матеріалів Д площею 8,4 кв.м., прибудова б площею 10,9 кв.м., ганок І площею 2,4 кв.м., прибудова в площею 29,1 кв.м., сходи II площею 4,4 кв.м., вісова р5 площею 41,6 кв.м., відкритий портовий складський майданчик сипучих матеріалів III площею 3091,8 кв.м., проїзд IV площею 1 360 кв.м., автостоянка технологічного транспорту V площею 168 кв.м., автостоянка 13 легкових автомобілів VI площею 24 кв. м., тобто об`єкти, будівництво та експлуатація яких в межах прибережних захисних смуг заборонена;
- з акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельною ділянкою №681-ДК/657/АП/09/01-21 від 24.06.2021, та проведених у кримінальному провадженні №12021111230000878 від 13.08.2021 оглядів місця події вбачається, що земельна ділянка, на якій розміщено нерухоме майно відповідача, огороджена та охороняється;

- за результатами проведеної технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна - портового комплексу (склад-магазин) сипучих матеріалів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , підпірну стінку з укріпленим обкосом VII площею 89 кв.м., берегоукріплення (причальна стіна) Р8 та берегоукріплення (причальна стінка) Р9 виокремлено в окремий об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , про що державним реєстратором виконавчого комітету Броварської міської ради Туровською Г.Б. внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав.
3.2. Переглядаючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції встановив, що:
- 26.12.2001 Трипільська сільська рада Обухівського району Київської області сімнадцятою сесією сільської ради 23 скликання прийняла рішення №10 про затвердження матеріалів інвентаризації земельної ділянки гр. Коширенкову С.В . Надання земельної ділянки в оренду терміном на 49 років з правом викупу земельної ділянки площею 0, 55 га для ведення підприємницької діяльності та будівництва складу - магазину в АДРЕСА_3 . Надано дозвіл проектній госпрозрахунковій землевпорядній групі при відділі земельних ресурсів на виготовлення Державного акта на право оренди на землю. Встановлено орендну плату 1,5% від грошової оцінки вартості землі. Сплату проводити до 15 серпня кожного року, раз в рік; 
- укладенню договору оренди передувало отримання рішень Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області, а також висновків та погоджень органів державної влади та місцевого самоврядування. (06.08.2002 комісія в складі першого заступника голови райдержадміністрації О.В. Пелешенко, заступника голови райдержадміністрації М.І. Стародубець, сільського голови В.І. Пашковського, начальника районного відділу земельних ресурсів С.А. Мешкова, головного архітектора району В.І. Смолінського, головного лікаря санепідстанції В.Д. Москаленко, начальника ЗДПО-10 м. Обухів В.М. Бурди, начальника Обухівської державної екологічної регіональної інспекції О.О. Іваницької, орендаря Коширенкова С.В. було складено акт вибору та обстеження земельної ділянки наміченої до надання в оренду ПП Коширенкову С.В. під розміщення складу - магазину будівельних матеріалів за рахунок земель комунальної власності Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області, відповідно до якого комісія рекомендувала вибрану ділянку площею 0, 55 га надати в оренду Коширенкову С.В. 19.08.2002 начальник загону Держаної пожежної охорони ЗДПО-10 м. Обухів направив Коширенкову С.В. погодження вих. № 294 на розміщення складу - магазину будівельних матеріалів в межах Трипільської сільради Обухівського району на ділянці, площа якої орієнтовно складає 0,55 га при умові дотримання в робочому проекті протипожежних вимог. 20.08.2002 Головний архітектор Відділу містобудування і архітектури Обухівської районної державної адміністрації був затверджений висновок № 162 про попереднє погодження місця розташування земельної ділянки. 22.08.2002 Головний державний санітарний лікар Обухівського району затвердив висновок № 56/837 щодо вибору (відведення) земельної ділянки під забудову площею 0,55 га, згідно з яким земельна ділянка придатна для будівництва складу - магазину будівельних матеріалів. 28.08.2002 начальник Обухівського районного відділу земельних ресурсів затвердив висновок № 461 про погодження місця розташування земельної ділянки); 
- 29.08.2002 Трипільська сільська рада Обухівського району Київської області та ФОП Коширенков С.В. уклали та нотаріально посвідчили договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,55 га на північній окраїні села Трипілля в межах території грузового порту строком на 49 років, відповідно до пункту 1.2 якого земельна ділянка розміщена на землях Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області і надається довгострокове користування для ведення підприємницької діяльності та будівництва складу - магазину; 
- договір оренди посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Семенченком І.М. 29.08.2002, зареєстрований в реєстрі за № 2508;
- Державне підприємство "Київський науково - дослідний і проектний інститут землеустрою" у 2004 році розробило проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду суб`єкту підприємницької діяльності Коширенкову Семену В`ячеславовичу для будівництва склад-магазину в с. Трипілля Обухвіського району Київської області. Запроектована до відведення земельна ділянка розміщена в межах грузового порту і межує з північно - західної сторони із землями Трипільської ТЕС; з південно - східної сторони із землями Обухівського заводу пористого бетону; південно - західною стороною ділянка межує із землями Трипільської сільської ради, з північно - східною межує із землями Трипільської сільської ради (водоохоронна смуга водосховища).Проект відведення земельної ділянки в оренду погоджено з Обухівським районним відділом земельних ресурсів, відділом містобудування та архітектури; районною санітарно - епідеміологічною станцією; Державним управлінням екології та природних ресурсів і Київські області; обласним центром з охорони пам`яток історії, археології та мистецтва; 
- 21.02.2008 рішенням виконкому Трипільської сільської ради № 21 Коширенкову С.В. надано дозвіл на оформлення права власності на виробничу базу розташовану за адресою: Київська обл., Обухівський район, село Трипілля, вул. І. Франка 1-А;
- 20.03.2008 Трипільська сільська рада Коширенкову С.В. видала свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_1 , тип об`єкта виробнича база, адреса об`єкта: Київська обл., Обухівський район, село Трипілля, вул. І. Франка 1-А.Опис об`єкта: А - адмінбудівля загальною площею 34,1 кв. м.; В-виробнича будівля - загальною площею 260,2кв.м.; Б - цех загальною площею 83.6кв.м.; Л - труб. колодязь; К-кан.колодязь; р1 - ворота; р2 - ворота; р3 - огорожа; р4 - огорожа; р5 - вагова;
- за змістом Декларації про початок будівельних робіт від 04.02.2016, Декларації про готовність до експлуатації об`єкта від 09.03.2016 відповідач проводив реконструкцію виробничої бази під Портовий комплекс в межах території грузового порту за адресою: Київська обл., Обухівський район, село Трипілля, вул. І.Франка 1-А, код об`єкта 1230, 5, яка закінчена будівництвом об`єкту, готового до експлуатації;
- 24.03.2016 приватний нотаріус. Броварського нотаріального округу Київської області Колейчик В.В на підставі свідоцтва про право власності серія САВ № 510261, виданого 20.03.2008 Трипільською сільською радою, рішення Виконавчого комітету Української міської ради №58 від 26.04.2018 зареєстрував право власності на об`єкт нерухомого майна: портовий комплекс ( склад - магазин) сипучих матеріалів за адресою: АДРЕСА_1 . Номер запису про право власності - 13941824;
- 05.08.2016 позивач звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області про визнання недійсним договору оренди від 29.08.2002 укладеного Трипільською сільською радою та Фізичною особою - підприємцем Кошеренковим В.С., посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Семенчиком І.М. 29 серпня 2002 року, посилаючись на те, що дізнався, що дізнався, що орендована ним земельна ділянка належить до комунальної власності територіальної громади міста Українка;
- рішенням Господарського суду Київської області від 08.11.2017 у справі №911/2504/16, яке набрало законної сили 03.12.2017, задоволено позов Фізичної особи-підприємця Коширенкова С.В., визнано недійсним договір оренди від 29.08.2002 земельної ділянки загальною площею 0,55 га на північній окраїні села Трипілля в межах території грузового порту, укладений Трипільською сільською радою Обухівського району Київської області та Фізичною особою-підприємцем Коширенковим С.В., посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу 29.08.2002 за №2508;
- після отримання рішення суду 08.11.2017 у справі №911/2504/16, Коширенков С.В. звернувся до Української міської ради з клопотанням про присвоєння поштової адреси об`єктам нерухомого майна;
- 26.04.2018 Виконавчий комітет Української міської ради на підставі заяви позивача від 10.04.2018 прийняв рішення № 58 "Про присвоєння об`єкту нерухомого майна - портового комплексу (склад - магазин) сипучих матеріалів гр. Коширенкова С.В.", яким присвоїв портовому комплексу (складу - магазину) сипучих матеріалів поштову адресу: АДРЕСА_1 ;
- 26.04.2018 Коширенков С.В. звернувся до Української міської ради з клопотанням про надання дозволу на проведення інвентаризації земельної ділянки, на якій розташований належний йому портовий комплекс; 
- 14.06.2018 Українська міська рада на підставі вищезазначеного клопотання Коширенкова С.В. прийняла рішення 42-ї сесії VII скликання "Про надання дозволу Коширенкову С.В. такого змісту:
1. Надати дозвіл ФОП Коширенкову С.В. на інвентаризацію земельної ділянки з кадастровим номером 32231511000:01:022:0001, на якій знаходяться об`єкти нерухомого майна, що є його власністю.
2. Розроблену документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки передати на розгляд до міської ради;
- 19.07.2018 Українська міська рада прийняла рішення 43-ї сесії VII скликання "Про внесення змін до рішення 42-ї сесії Української міської ради VII скликання від 14 червня 2018 року "Про надання дозволу ФОП Коширенкову на проведення інвентаризації земель, визначених адміністративно-територіального підпорядкування Української міської ради, рішенням Господарського суду Київської області № 911/2504/16 від 08.11.2017року" такого змісту:
1.Внести зміни до рішення 42-ї сесії Української міської ради VII скликання від 14 червня 2018 року "Про надання дозволу ФОП Коширенкову С.В. на проведення інвентаризації земельної ділянки" на "Проведення інвентаризації земель по АДРЕСА_1 , визначених адміністративно - територіального підпорядкування Української міської ради, на підставі рішення Господарського суду Київської області №911/2504/16 від 08.11.2017року", яким були скасовані договори оренди між ФОП Коширенковим С.В. та Трипільською сільською радою, додати п.3 та п.4, а п.1 та п.2 викласти у такій редакції:
1. Надати дозвіл виконавчому комітету Української міської ради на розробку технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель по вул.. Промислова,1/1 в м. Українка, з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, встановлення кількісних та якісних характеристик земель та визначення можливості передачі земель в користування ФОП Коширенкову С.В., які до цього перебували у користуванні ФОП Коширенкова С.В. на підставі договорів оренди між ФОП Коширенковим С.В. та Трипільською сільською радою, що були скасовані рішенням Господарського суду Київської області № 911/2504/16 від 08.11.2017 за неналежне визначення адміністративно-територіального підпорядкування території.
2. Технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель, зроблену в установленому законом порядку, після проведення процедури погодження подати на затвердження до Української міської ради.
3. Доручити виконавчому комітету Української міської ради Обухівського району Київської області укласти угоду із землевпорядною організацією на виготовлення Технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, що має відповідні дозвільні документи на проведення вказаного виду робіт.
4. Контроль за виконанням рішення покласти на постійну депутатську комісію з питань будівництва, транспорту, зв`язку, земельних відносин, охорони навколишнього природного середовища та заступника міського голови згідно з розподілом обов`язків; 
- 01.08.2018 Українська міська рада і ФОП Коширенков С.В. уклали угоду про резервування земельної ділянки, відповідно до пункту 1 якої Українська міська рада зобов`язується не надавати у користування зарезервовану земельну ділянку, що знаходиться в м. Українка, по вул. Промислова1/1, іншим юридичним та фізичним особам, а ФОП Коширенков С.В., як особа, яка набуває право користування земельною ділянкою, зобов`язується оплачувати згідно з цією угодою кошти, розробити за період резервування документацію із землеустрою та звернутись до Української міської ради з клопотанням про її затвердження та надання земельної ділянки у користування; 
- угода про резервування земельної ділянки виконувалась та виконується відповідачем належним чином, плата за землю сплачується відповідачем протягом періоду дії угоди про резервування земельної ділянки та розрахунку сплати за резервування земельної ділянки;
- на виконання рішення від 19.07.2018 Українська міська рада прийняла рішення № 822/7/-21-3-8 про розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель Української територіальної громади Обухівського району Київської області;
- на підставі цього рішення 20.07.2021 Виконавчий комітет Української міської ради та ТОВ "Фірма Вертикаль" уклали договір № 031-1407/А, відповідно до якого об`єктом інвентаризації є земельна ділянка в межах Української територіальної громади Обухівського району Київської області, кадастровий номер 32231888000:01:045:0017, площею 0,5500 га. У 2021 році виконавець розробив та затвердив Технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель земельної ділянки за кадастровим номером 32231888000:01:045:0017 площею 0,55 га; 
- ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2023 прийнято відмову позивача від позову у справі № 911/2504/16 та визнано нечинним рішення Господарського суду Київської області від 08.11.2017 у справі № 911/2504/16. 
3.3.. На виконання вказівок суду касаційної інстанції суд апеляційної інстанції також встановив, що:
- згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку станом на 03.07.2023 земельна ділянка 3223188000:01:045:0017 розташована в селі Трипілля Обухівського району Київської області, площею 0,55 знаходиться у комунальній власності Трипільської сільської ради, відноситься до земель промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони, та іншого призначення, цільове призначення 03.07. для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, вид використання для будівництва склад - магазину;
- за змістом акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 24.06.2021 № 681-ДК/657/АП/9/01/21 земельна ділянка з кадастровим номером 3223188000:01:045:0017, яка згідно з відомостями Державного земельного кадастру розташована в с. Трипілля Обухівського району Київської області знаходиться у комунальній власності Трипільської сільської ради. Аналогічний витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 3223188000:01:045:0017 станом на 03.07.2023 міститься в матеріалах справи (а.с. 10 том 2). Одночасно в акті перевірки зазначено, що згідно з висновком експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 21.08.2017 № 20718/16-41 земельна ділянка з кадастровим номером 3223188000:01:045:0017 повністю розташована в адміністративних межах міста Українка Обухівського району Київської області, що суперечить актуальним відомостям, які відображені в Державному земельному кадастрі (а.с.93 том1);
- ухвалою Київського апеляційного суду від 15.11.2022 у справі № 362/3772/22 ухвалу слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.09.2022, якою частково задоволено клопотання прокурора Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області та накладено арешт на належну на праві комунальної власності Трипільській сільській раді Обухівського району Київської області земельну ділянку площею 0,55 га, кадастровий номер 3223188000:01:045:0017, розташовану в селі Трипілля Української міської територіальної громади Обухівського району Київської області, шляхом заборони розпорядження і користування нею, скасовано. Постановлено нову ухвалу, якою клопотання прокурора Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області про накладення арешту на належну на праві комунальної власності Трипільській сільській раді Обухівського району Київської області земельну ділянку площею 0,55 га, кадастровий номер 3223188000:01:045:0017, розташовану в селі Трипілля Української міської територіальної громади Обухівського району Київської області задоволено частково. Накладено арешт на належну на праві комунальної власності Трипільській сільській раді Обухівського району Київської області земельну ділянку площею 0,55 га, кадастровий номер 3223188000:01:045:0017, розташовану в селі Трипілля Української міської територіальної громади Обухівського району Київської області шляхом заборони розпорядження, без заборони права користування нею;
4. Короткий зміст вимог касаційної скарги та її обґрунтування
4.1. ФОП Коширенков С. В. через підсистему "Електронний суд" подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Господарського суду Київської області від 21.11.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2025, у якій просив їх скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
4.2. Скаржник у касаційній скарзі посилається на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та вказує, що висновки суду апеляційної інстанції зроблені з недотриманням норм процесуального права (статей 2, 7, 11, 73-79, 86, 99, 236, 269 ГПК України, що призвело до порушення норм матеріального права (частини першої статті 376, статей 387, 391 Цивільного кодексу України), яке полягає в тому, що судом застосовано норму права, що не підлягає застосуванню до спірних правовідносин у цій справі, та без врахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у:
- постановах від 08.08.2019 у справі № 922/2013/18, від 25.03.2021 у справі № 911/2961/19, від 30.08.2022 у справі № 904/1427/21, відповідно до яких для спростування преюдиційних обставин, передбачених статтею 75 ГПК України, учасник господарського процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами встановленими ГПК України. Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу;
- постанові від 20.11.2018 у справі № 907/50/16, відповідно до якої критерій "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності буде розглядатися як порушення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання;
- постанові від 05.07.2023 у справі 912/2797/21 відповідно до якої державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
4.3. Водночас ФОП Коширенков С. В. вказує на неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанції до спірних правовідносин норм матеріального права (статті 212 Земельного кодексу України та статті 376 Цивільного кодексу України), якими такі правовідносини не регулюються. 
4.4. Скаржник зазначає, що в матеріалах справи наявні докази про реєстрацію спірної земельної ділянки на праві комунальної власності Трипільській сільській раді Обухівського району Київської області, а докази на підтвердження протилежного - відсутні, що залишив поза увагою суд апеляційної інстанції; висновок суду апеляційної інстанції щодо суперечливу поведінку відповідача суперечить встановленим судом обставинам справи, за змістом яких відповідач вчиняв дії до оформлення договірних відносин у відповідності до наслідків об`єднання Української та Трипільської територіальних громад, Українська міська рада не заперечувала щодо оформлення правовідносин з користування земельною ділянкою, а договір не укладений через судову заборону розпорядження цією земельною ділянкою.
5. Позиція інших учасників справи
5.1. У відзиві прокуратура просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін як законні та обґрунтовані. 
6. Позиція Верховного Суду
6.1. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
6.2. Заслухавши суддю-доповідачку, представників учасників справи, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає таке.
6.3. Як вбачається зі змісту позовних вимог, у цій справі прокурор ґрунтує свій позов про усунення перешкод на двох окремих стверджуваних порушеннях:
- порушення відповідачем прав Української міської ради як власника земельної ділянки у використанні земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво;
- порушення відповідачем обмеженого режиму здійснення господарської діяльності на прибережній захисній смузі. 
Щодо здійснення самочинного будівництва 
6.4. За приписами частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. 
6.5. Відповідно за частиною четвертою цієї ж статті якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
6.6. За частиною другою статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
6.7. Відповідно до частини першої статті 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.
6.8. Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" (у редакції, чинній на момент прийняття рішення Трипільською сільською радою Обухівського району Київської області) було визначено систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.
6.9. Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що виключною компетенцією міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
6.10. За приписами пунктів "а" та "в" статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин належать, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.
6.11. Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
6.12. Згідно зі статтею 4 Закону України «Про оренду землі» (у редакції чинній на момент укладення договору оренди) об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян та юридичних осіб України, територіальних громад сіл, селищ, міст (комунальній власності), держави. 
6.13. Позивач у цій справі - Українська міська рада діє як представник Української територіальної громади, до складу якої увійшла Трипільська сільська рада, на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 715-р, що не стосується правовідносин 2001-2002 років і не виключає необхідності з`ясування приналежності спірної земельної ділянки станом на час виникнення спірних правовідносин на підставі належних та допустимих доказів.
6.14. Відповідно до норм статей 181-184, 202-204 Земельного кодексу України, Законів України «Про Державний земельний кадастр» та «;Про землеустрій» дані державного земельного кадастру - це документальне підтвердження відомостей про правовий режим земель, їх призначення, їх розподіл серед власників землі і землекористувачів за категоріями земель, а також дані про кількісну та якісну характеристику земель, їх оцінку, які ґрунтуються на підставі землевпорядної документації. 
6.15. Як вбачається з обставин, встановлених судом апеляційної інстанцій, спірна земельна ділянка 3223188000:01:045:0017 згідно з витягом з Державного земельного кадастру на 03.07.2023 розташована в селі Трипілля Обухівського району Київської області, площею 0,55, знаходиться у комунальній власності Трипільської сільської ради; інших відомостей та даних Державного земельного кадастру (в тому числі станом на час прийняття у 2001 році рішення про надання земельної ділянки в оренду та укладення у 2002 році договору оренди земельної ділянки) матеріали справи не містять.
6.16. Посилаючись на рішення Господарського суду Київської області від 08.11.2017 у справі № 911/2504/16 та встановлені ним обставини справи в порядку частини четвертої статті 75 ГПК України, суд першої інстанції у цій справі не врахував, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2023 прийнято відмову позивача від позову у справі № 911/2504/16 та визнано нечинним рішення Господарського суду Київської області від 08.11.2017 у справі № 911/2504/16. 
6.17. Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції цю обставину врахував, пославшись на підтвердження даних про територіальну громаду - власника земельної ділянки на зміст акта перевірки, в якому зазначено, що згідно з висновком експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 21.08.2017 № 20718/16-41 земельна ділянка з кадастровим номером 3223188000:01:045:0017 повністю розташована в адміністративних межах міста Українка Обухівського району Київської області, що суперечить актуальним відомостям, які відображені в Державному земельному кадастрі. 
6.18. Однак суд апеляційної інстанції не обґрунтував та не пояснив, чому надає перевагу змісту акта перевірки, який містить опосередковані відомості про розташування земельної ділянки (адже експертний висновок від 21.08.2017 № 20718/16-41 у матеріалах відсутній і про його безпосереднє дослідження судами також не йдеться у судових рішеннях) над даними, які документально підтверджують відомості про власників земельної ділянки в силу прямого припису закону. 
6.19. Вказуючи про відсутність даних про реєстрацію речових прав відповідача у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному земельному кадастрі, суди попередніх інстанцій не перевірили дотримання порядку вчинення відповідних реєстраційних дій станом на час укладення договору оренди земельної ділянки (2002 рік) та виконання умов щодо порядку перенесення відповідних даних.
6.20. Як вже зазначалось, прокурор звернувся із позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування рішення про державну реєстрацію права приватної власності на нежитлову будівлю та зобов`язання знести будівлі і споруди, що розміщені на ній, які вже тривалий час зареєстровані за відповідачем.
6.21. Щоб дії, про які просить прокурор, ґрунтувалися на законі, та не порушували статтю 1 Протоколу першого Європейської конвенції з прав людини, а висновки судів були обґрунтованими, судам слід переконатися на підставі належних доказів, щодо наявності ознак незаконності у діях відповідача при наданні йому земельної ділянки. Також «…щоб захід, який становить втручання, відповідав статті 1 Першого протоколу до Конвенції, має бути доведено, що він був законним, здійсненим «відповідно до загальних інтересів» і існував розумний зв`язок пропорційності між застосовними засобами та метою, яку прагнули досягти (останнє речення пункту 24 рішення Європейського суду з прав людини від 12.12.2024 у справі «ТОВ «Одеська бутербродна компанія проти України»).
Щодо приналежності спірної земельної ділянки до земель водного фонду.
6.22. Прокурор в підтвердження звернення з позовом «у відповідності до загальних інтересів» також вказував на порушення відповідачем режиму використання спірної земельної ділянки, як земель водного фонду. Мотивуючи позов, зокрема зазначав, що нерухоме майно, належне відповідачу на праві власності, в будь-якому разі підлягає знесенню, як побудоване останнім на земельній ділянці водного фонду, а передача в оренду земель водного фонду для будівництва законом не передбачена.
6.23. З цим погодились і суди обох інстанцій; встановивши, що відповідач здійснив будівництво на земельній ділянці, що належить до прибережної захисної смуги, встановленої законодавчо, яка не могла бути надана для цієї мети, позов задовольнили.
6.24. Однак висновки судів у цій частині є передчасними, такими, що не враховують та не спростовують наведені відповідачем заперечення щодо того, що на спірній земельній ділянці споруджено та належним чином зареєстровано портовий комплекс - об`єкт водного транспорту. Землі під таким об`єктом за статтею 70 Земельного кодексу України належать до земель водного транспорту, а за змістом частини четвертої статті 88 Водного кодексу України на землях морського та внутрішнього водного транспорту прибережні захисні смуги не встановлюються. 
6.25. Дійсно, за частиною четвертою статті 88 Водного кодексу України в редакції Закону України № 1054-ІХ від 03.12.2020 прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках всіх категорій земель, крім земель морського і внутрішнього водного транспорту. Тобто, ця норма була чинною на час звернення прокурора з позовом у цій справі і підлягала застосуванню у зв`язку з тим, що стверджуване порушення відповідача мало існувати на час задоволення позову. 
6.26. За висновком суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, вказані відповідачем об`єкти водного транспорту - гідротехнічні споруди, які згідно з відомостями Реєстру речових прав на нерухоме майно, є окремим об`єктом нерухомого майна - гідротехнічними спорудами, розташованим на території іншої земельної ділянки.
6.27. Разом з тим суди не надали оцінки та не спростували наявні у матеріалах справи докази, на які посилався відповідач, вказуючи, що за матеріалами справи (Декларація про початок будівельних робіт, Декларація про готовність об`єкта до експлуатації, Технічний паспорт, відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інших наданих ним документів т.1, а.с. 64-89) ним було споруджено та зареєстровано речове право на об`єкт водного транспорту - Портовий комплекс, який складався в тому числі з адмінбудинку, майстерні, складу, прибудов, автостоянки, споруджуваних на спірній земельній ділянці 3223188000:01:045:0017, розташованій на території грузового порту.
6.28. Колегія суддів звертає увагу на те, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
6.29. За змістом частин першої та третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
6.30. Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, що виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
6.31. При цьому відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
6.32. Статтею 86 цього Кодексу передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
6.33. Таким чином, з`ясування фактичних обставин справи має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.
Близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17
6.34. Отже, процесуальні норми, у тому числі, щодо доказів і доказування (глава 5 "Докази та доказування" ГПК України), є універсальними під час розгляду господарських справ, водночас у кожній конкретній справі подаються (стаття 80 ГПК України), досліджуються (стаття 210 ГПК України) та оцінюються (стаття 86 ГПК України) докази щодо їх належності (стаття 76 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України) з урахуванням предмету та підстав позову, аргументів і доводів сторін.
6.35. У пунктах 1- 3 частини першої статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
6.36. За змістом статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
6.37. За таких обставин висновки господарських судів як першої, так і апеляційної інстанції є передчасними з огляду на неповноту встановлення наведених обставин та неповного врахування наведених приписів законодавства а, тому колегія суддів вбачає підстави для їх скасування та передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
6.38. Зважаючи на те, що суд касаційної інстанції в силу імперативних приписів статті 300 ГПК України позбавлений процесуальної можливості з`ясовувати та встановлювати вищевказані обставини, що мають значення для справи, а їх відсутність перешкоджає прийняттю законного та обґрунтованого рішення, колегія суддів приходить до висновку про необхідність направлення справи до суду першої інстанції на новий розгляд.
6.39. Зазначені судом обставини підлягають повному та об`єктивному з`ясуванню під час нового розгляду справи, оскільки мають значення для прийняття законного рішення по суті спору.
7. Висновки Верховного Суду
7.1. Згідно з частинами першою, другою статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
7.2. За змістом частини третьої статті 310 цього Кодексу підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
7.3. Ураховуючи викладене та беручи до уваги, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвалені у справі судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог - скасуванню із направленням справи на новий розгляд до місцевого господарського суду. 
8. Розподіл судових витрат
8.1. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, відповідно до частини чотирнадцятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Коширенкова Семена В`ячеславовича задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 21.11.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2025 у справі № 911/1552/23 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча Л. Рогач

Судді Г. Мачульський 

Є. Краснов