ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2026 р. 	Справа № 2а-48012/09/1670	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. , Макаренко Я.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 30.03.2026, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 30.03.26 по справі № 2а-48012/09/1670
за позовом Лохвицької міжрайонної державної податкової інспекція 
до  Державного підприємства "Лохвицький спиртовий комбінат"   
про стягнення податкового боргу,
ВСТАНОВИВ:
Державне підприємства "Лохвицький спиртовий комбінат" (далі - позивач) звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа у справі №2а-48012/09/1670 від 16.04.2010. 
Позивач зазначає, що ТОВ "Агро-Сонце" провело оплату з погашення заборгованості зі сплати податкового боргу, Договір №9 купівлі - продажу від 24.06.24 року за ДП "Лохвицький спиртовий комбінат" у розмірі 193 121, 52 грн. на рахунок ГУ ДПС у Полтавській області, що підтверджується платіжною інструкцією №25 від 13.02.2025.
У зв`язку з цим представник заявника просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист у справі №2а-48012/09/1670 від 16.04.2010 з огляду на факт погашення Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Сонце" заборгованості у процесі приватизації єдиного майнового комплексу ДП "Лохвицький спиртовий комбінат" перед Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.03.26 заяву адвоката Ворони Олени Анатоліївни, яка діє в інтересах Державного підприємства "Лохвицький спиртовий комбінат", про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа, виданого 16.04.2010 в адміністративній справі №2а-48012/09/1670 - задоволено.
Визнано виконавчий лист №2a-48012/09/1670 від 16.04.201, що виданий на підставі постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 17.12.2009 у справі №2a-48012/09/167, таким, що не підлягає виконанню.
Відповідач не погодився з ухвалою суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 30.03.2026 у справі №№ 2a-48012/09/1670 та постановити рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Державного підприємства «Лохвицький спиртовий завод» про визнання виконавчого листа №№ 2а-48012/09/1670 таким, що не підлягає виконанню.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на те, що, як вбачається з копії виконавчого листа доданої до заяви ДП «Лохвицький спиртовий комбінат» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню виданого у справі № 2a-48012/09/1670, виконавче провадження щодо примусового виконання останнього закінчено 30.04.2025 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом), а отже, відсутні підстави для задоволення заяви ДП «Лохвицький спиртовий комбінат». Зважаючи на те, що виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа у справі № 2а-48012/09/1670 закінчено 30.04.2025 та не спонукають ДП «Лохвицький спиртовий комбінат» до будь-яких подальших дій, а отже, підстави для задоволення заяви ДП «Лохвицький спиртовий комбінат» відсутні.
Позивач не реалізував своє процесуальне право подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ст. 311, 312 КАС України, за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, з таких підстав.
Відповідно до частин першої та другої статті 374 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Згідно з частиною четвертою статті 374 вказаного Кодексу, про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу.
З огляду на викладене, однією із підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, є відсутність обов`язку боржника повністю чи частково виконати такий виконавчий лист у зв`язку з його добровільним виконанням боржником.
Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року (далі Закон № 1404-VІІІ) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VІІІ, примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1404-VІІІ, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з частиною першою та пунктом першим частини другої статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Пунктом 1 частини третьої, частини четвертої статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Відповідно до частини шостої статті 26 Закону № 1404-VІІІ, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Частиною першою статті 63 Закону №1404-VIII встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
Відповідно до пункт 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VІІІ, у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом виконавче провадження підлягає закінченню.
Отже, з аналізу наведених норм слідує, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником та у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. При цьому джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть бути будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид і форма яких залежить від суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 червня 2023 року у справі №640/12200/22/.
Колегією суддів встановлено, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.12.2009 року стягнуто з Державного підприємства "Лохвицький спиртовий комбінат" на користь держави р/р №31112035700239, відкритий в УДК в Полтавській області, код платежу 14020100, отримувач Державний бюджет, код отримувача 34698605, суму податкового боргу по сплаті акцизного збору в сумі 111208 грн. 61 коп.
16.04.2010 Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 2а-48012/09/1670, який перебував на примусовому виконанні в державній виконавчій службі до 30.04.2025.
У зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення, виконавче провадження щодо примусового виконання останнього закінчено 30.04.2025 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Тобто, судове рішення виконано боржником на стадії його примусового виконання.
Також колегія суддів зазначає, що боржником в виконавчому провадженні, зокрема ДП «Лохвицький спиртовий комбінат» ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду не наведено підстав та не надано доказів добровільного виконання судового рішення до відкриття виконавчого провадження.
Доказів помилкової видачі виконавчого листа чи припинення обов`язку боржника щодо виконання судового рішення матеріали справи не містять.
Також судом не встановлено інших причин, які б давали суду правові підстави для визнання виконавчого листа, таким, що не підлягає виконанню.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав, встановлених ст. 374 КАС України для визнання виконавчого листа, виданого Полтавським окружним адміністративним судом у справі № 2а-48012/09/1670 таким, що не підлягає виконанню.
Натомість, суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, невірно застосував норми процесуального права, що призвело до помилкового висновку про задоволення заяви позивача.
Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з ч. 2ст. 317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваній ухвалі, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення заяви, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заяви боржника.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області - задовольнити.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 30.03.2026 по справі № 2а-48012/09/1670 - скасувати. 
Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні заяви Державного підприємства "Лохвицький спиртовий завод" про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Т.С. Перцова   Я.М. Макаренко