ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 916/1932/26

Господарський суд Одеської області у складі судді Желєзної С.П., розглянувши у порядку письмового провадження справу №916/1932/26,
за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю «СП Юкойл»
до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «Колібрі-логістік» 
про стягнення 36 011,33 грн 
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СП Юкойл» (далі – ТОВ «СП Юкойл») звернулося до господарського суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Колібрі-логістік» (далі – ТОВ «Колібрі-логістік») про стягнення заборгованості у загальному розмірі 36 011,33 грн, яка складається із суми основного боргу у розмірі 25 000,00 грн, пені у розмірі 8226,69 грн, 3% річних у розмірі 1 035,03 грн, збитків від інфляції у розмірі 1 749,61 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки №20/1202ОС від 04.06.2025 в частині своєчасної та повної оплати вартості поставленого позивачем товару.
Ухвалою суду від 20.05.2026 дана справа була призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов та заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено сторонам строк для подання відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.
ТОВ «Колібрі-логістік» було повідомлено про розгляд даної справи шляхом доставлення ухвали суду від 20.05.2026 до зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» 21.05.2026.
Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про розгляд судом даного спору. Оскільки ТОВ «Колібрі-логістік» не надало суду відзиву на позовну заяву, дана справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 178 ГПК України.
27.07.2026 до суду від ТОВ «СП Юкойл» надійшла заява, згідно з якою позивачем було повідомлено про сплату відповідачем спірної суми боргу у розмірі 25 000,00 грн у зв`язку з чим позивач просив закрити провадження в цій частині позову. Позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 8226,69 грн, 3% річних у розмірі 1 035,03 грн, збитків від інфляції у розмірі 1 749,61 грн позивач просив суд задовольнити. 
Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.
04.06.2025 між ТОВ «СП Юкойл» (постачальник) та ТОВ «Колібрі-логістік» (покупець) було укладено договір поставки №20/1202ОС, відповідно до п. 1.1 якого на умовах, викладених в цьому договорі, постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити масла, мастила та технічні рідини (далі – товар). 
Відповідно до п. 2.1 договору поставки №20/1202ОС від 04.06.2025 ціна товару за цим договором встановлюється в гривнях і вказується в рахунку, що пред`являється до оплати постачальником, на кожну узгоджену, поставлену партію товару, з відображенням її у відповідній видатковій накладній. Ціна товару включає ПДВ, порядок нарахування якого встановлений Податковим кодексом України.
Згідно з п.п. 3.2, 3.3 договору поставки №20/1202ОС від 04.06.2025 покупець здійснює оплату вартості узгодженої партії поставленого товару, на підставі рахунку, пред`явленого до оплати постачальником, протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту відвантаження відповідної партії товару, дата якого зафіксована у відповідній видатковій накладній. Датою оплати товару вважається дата надходження грошових коштів на поточний рахунок постачальника.
Сторони щомісячно, не пізніше 10-го числа, наступного за місяцем поставки товару, проводять звірку здійснення поставок товару і оплати, що надійшла, яка оформлюється відповідним актом, що підписується повноважними представниками сторін. У разі якщо за результатами звірки взаємних розрахунків буде виявлена заборгованість покупця перед постачальником, покупець зобов`язується здійснити доплату за поставлений за цим договором товар протягом 3-х (трьох) банківських днів з моменту виставлення відповідного рахунку, якщо інше не буде вказано в рахунку. У разі якщо за результатами звірки взаємних розрахунків буде виявлена заборгованість постачальника перед покупцем, постачальник зобов`язується перерахувати суму заборгованості, що виникла на поточний рахунок покупця протягом 10-ти (десяти) банківських днів з моменту закінчення терміну поставки або, за погодженням з покупцем, врахувати дану суму як оплату за товар у наступному періоді поставки (п. 3.5 договору поставки №20/1202ОС від 04.06.2025).
Пунктом 7.2 договору поставки №20/1202ОС від 04.06.2025 передбачено, що при недотриманні покупцем строків оплати, встановлених п.3.5 цього договору покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Відповідно до п.10.1 договору поставки №20/1202ОС від 04.06.2025 цей договір набуває чинності з моменту підписання його повноважними представниками сторін і діє до 31 грудня 2025. У випадку, якщо жодна сторона зі сторін за 1 (один) місяць до закінчення терміну дії цього договору письмово не повідомила про намір розірвати цей договір, то дія цього договору автоматично пролонгується на кожний наступний рік на тих самих умовах.
На виконання зобов`язань за договором поставки №20/1202ОС від 04.06.2025 ТОВ «СП Юкойл» було поставлено відповідачу товар на суму 37 578,90 грн, що підтверджується підписаною обома сторонами видатковою накладною № 023630 від 06.06.2025 та рахунком на оплату № 028282 від 05.06.2025; товар на суму 37 717,50 грн, що підтверджується підписаною обома сторонами видатковою накладною № 028277 від 04.07.2025 та рахунком на оплату № 033932 від 04.07.2025.
ТОВ «Колібрі-логістік» було часткового сплачено вартість поставленого позивачем товару на суму 50 296,40 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №1264 від 29.08.2025 на суму 7578,90 грн, №1398 від 25.09.2025 на суму 7717,50 грн, №1410 від 29.09.2025 на суму 5 000,00 грн, №1571 від 29.10.2025 на суму 5 000,00 грн, №1596 від 04.11.2025 на суму 5 000,00 грн, №1654 від 13.11.2025 на суму 5 000,00 грн, №1662 від 14.11.2025 на суму 5 000,00 грн, №1663 від 14.11.2025 на суму 5 000,00 грн, №1782 від 12.12.2025 на суму 5 000,00 грн. 
24.02.2026 ТОВ «СП Юкойл» звернулося до відповідача із претензією №04/26, відповідно до якої позивач просив погасити борг за договором поставки №20/1202ОС від 04.06.2025 у розмірі 25 000,00 грн, а також сплатити пеню, 3% річних та збитки від інфляції. Вказана претензія була направлена на адресу відповідача засобами поштового зв`язку 26.02.2026, що підтверджується листом з описом вкладення, квитанцією та накладною.
Претензія була вручена ТОВ «Колібрі-логістік» 06.03.2026, що підтверджується відомостями з вебсайту АТ «Укрпошта», але докази надання відповідачем відповіді в матеріалах справи відсутні.
14.05.2026 між ТОВ «Колібрі-логістік» (Первісний боржник), ТОВ «Лідер Вантаж» (Новий боржник) та ТОВ «СП Юкойл» (Кредитор) було укладено договір про переведення боргу, відповідно до п. п. 1.1 - 1.5 якого Первісний боржник має заборгованість перед Кредитором на суму двадцять п`ять тисяч грн, що виникла на підставі договору поставки №033932 від 04.07.2025. Первісний боржник підтверджує обсяг та підстави боргу. Первісний боржник переводить борг на Нового боржника в повному обсязі. Кредитор не заперечує проти переведення боргу. Борг вважається переведеним на Нового боржника, а останній набуває статусу зобов`язаної особи перед Кредитором з моменту підписання даного договору.
Згідно з п. п. 2.1, 2.2 договору переведення боргу від 14.05.2026 борг Нового боржника повинен бути погашений Кредитору в порядку та строки, визначені договором поставки №033932 від 04.07.2025. Первісний боржник зобов`язується у строк до 18.05.2026 сплатити Новому боржнику 25 000 грн в рахунок погашення Новим боржником боргу перед Кредитором.
ТОВ «Лідер Вантаж» сплатило на користь ТОВ «СП Юкойл» грошові кошти у розмірі 25 000,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №273 від 15.05.2026 на суму 20 000,00 грн, №274 від 15.05.2025 на суму 5 000,00 грн, у призначення платежу яких зазначено про часткову оплату товару по рахунку № 028282 від 05.06.2025. 
Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи вимог, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.
Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
При цьому особа яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.
У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до положень ст. ст. 662, 664 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.
Господарським судом під час вирішення даного спору було встановлено, що 04.06.2025 між ТОВ «СП Юкойл» та ТОВ «Колібрі-логістік» було укладено договір поставки №20/1202ОС, на виконання зобов`язань за яким позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 75 296,40 грн, що підтверджується підписаними між сторонами видатковими накладними.
Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (ч. 1 ст. 691 ЦК України).
Положеннями ст. 530 ЦК України встановлено наступне: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
В порушення прийнятих на себе зобов`язань за договором поставки №20/1202ОС від 04.06.2025 ТОВ «Колібрі-логістік» було частково сплачено вартість товару на загальну суму 50 296,40 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, поданим 12.05.2026 засобами поштового зв`язку.
Водночас вже 14.05.2026 між ТОВ «Колібрі-логістік» (Первісний боржник), ТОВ «Лідер Вантаж» (Новий боржник) та ТОВ «СП Юкойл» (Кредитор) було укладено договір про переведення боргу, за умовами якого заборгованість відповідача у сумі 25 000,00 грн з моменту підписання договору була переведена на ТОВ «Лідер Вантаж».
Слід зазначити, що сторонами договору про переведення боргу від 14.05.2026 було помилково зазначено номер та дата рахунка № 033932 від 04.07.2025, замість номера та договору поставки №20/1202ОС від 04.06.2025.
Відповідно до ст. 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. 
Форма правочину щодо заміни боржника визначається відповідно до положень ст. 513 ЦК України (у тій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання). 
Враховуючи наявний в матеріалах справи договір про переведення боргу від 14.05.2026, господарський суд дійшов висновку, що в даному випадку має місце заміна боржника у зобов`язанні з ТОВ «Колібрі-логістік» на ТОВ «Лідер Вантаж». При цьому за умовами вказаного договору Борг вважається переведеним на Нового боржника, а останній вважається таким, що набув статусу зобов`язаної особи перед Кредитором з моменту підписання договору (п. 1.5 договору). 
ТОВ «Лідер Вантаж» сплатило на користь ТОВ «СП Юкойл» грошові кошти у розмірі 25 000,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №273 від 15.05.2026 на суму 20 000,00 грн, №274 від 15.05.2025 на суму 5 000,00 грн.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. 
Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.07.2023 у справі №906/1357/20, від 16.08.2023 у справі №910/5571/22.
Враховуючи погашення заборгованості за договором поставки №20/1202ОС від 04.06.2025 у розмірі 25 000,00 грн, господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для закриття провадження в частині позовних вимог ТОВ «СП Юкойл» до ТОВ «Колібрі-логістік» про стягнення 25 000,00 грн на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.
З посиланням на умови 7.2 договору поставки №20/1202ОС від 04.06.2025, а також приписи чинного законодавства, ТОВ «СП Юкойл» було заявлено до стягнення пеню у розмірі 8226,69 грн. 
Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. 
Згідно зі ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період
Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996 № 543/96-ВР платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Положення ЦК України передбачають, що неустойка встановлюється договором або законом, тобто неустойка має договірний (добровільний) характер, що встановлюється за ініціативою сторін зобов`язання; а також імперативний характер (встановлений законом), тобто договірно-обов`язковий, умови про яку включаються в договір через підпорядкування імперативним вимогам правової норми. До того ж для деяких видів зобов`язань неустойка встановлюється законом або іншим нормативно-правовим актом безпосередньо, а тому сторони зобов`язання підпорядковуються існуючим правилам про неустойку стосовно як її розміру, так і порядку та умов про її стягнення, хоча при цьому не укладають не тільки угоди про неустойку, але і безпосередньо договору (схожий висновок викладено в пунктах 50, 51 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.02.2024 у справі № 911/1786/22).
Пунктом 7.2 договору поставки №20/1202ОС від 04.06.2025 передбачено, що при недотриманні Покупцем строків оплати, встановлених п.3.5 цього договору покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Згідно з п. 3.5 договору поставки №20/1202ОС від 04.06.2025 сторони щомісячно, не пізніше 10-го числа, наступного за місяцем поставки товару, проводять звірку здійснення поставок товару і оплати, що надійшла, яка оформлюється відповідним актом, що підписується повноважними представниками сторін. У разі якщо за результатами звірки взаємних розрахунків буде виявлена заборгованість покупця перед постачальником, покупець зобов`язується здійснити доплату за поставлений за цим договором товар протягом 3-х (трьох) банківських днів з моменту виставлення відповідного рахунку, якщо інше не буде вказано в рахунку. У разі якщо за результатами звірки взаємних розрахунків буде виявлена заборгованість постачальника перед покупцем, постачальник зобов`язується перерахувати суму заборгованості, що виникла на поточний рахунок покупця протягом 10-ти (десяти) банківських днів з моменту закінчення терміну поставки, або, за погодженням з покупцем, врахувати дану суму як оплату за товар у наступному періоді поставки.
Враховуючи умови п. п. 3.5, 7.2 договору поставки №20/1202ОС від 04.06.2025, суд дійшов висновку, що договором передбачена відповідальність покупця у вигляді сплати пені лише у разі порушення строків сплати заборгованості, виявленої за результатом звірки взаємних розрахунків, оформленої актом. Проте в матеріалах справи відсутні докази підписання між сторонами акта звірки взаємних розрахунків, що, відповідно, виключає існування передбачених законом підстав для стягнення пені. При цьому судом враховано, що умовами п. 3.2 договору відповідальність покупця у вигляді сплати пені за порушення строків оплати товару не передбачена.
Наведене має наслідком відмову у задоволенні заявлених ТОВ «СП Юкойл» позовних вимог до ТОВ «Колібрі-логістік» про стягнення пені у розмірі 8226,69 грн. 
Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
З посиланням на приписи ст. 625 ЦК України ТОВ «СП Юкойл» було заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 1035,03 грн, які були нараховані у зв`язку з порушенням строків оплати товару з 21.06.2025 до 16.04.2026; збитків від інфляції у розмірі 1749,61 грн, нарахованих на суму боргу з урахуванням показників інфляції за червень 2025 року – березень 2026 року.
Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок збитків від інфляції та 3% річних господарський суд дійшов висновку про їх правильність та обґрунтованість. Наведене має наслідком задоволення заявлених ТОВ «СП Юкойл» позовних вимог у названій частині шляхом присудження до стягнення з ТОВ «Колібрі-логістік» 3% річних у розмірі 1035,03 грн та збитків від інфляції у розмірі 1749,61 грн
Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Підсумовуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення заявлених товариством з обмеженою відповідальністю «СП Юкойл» позовних вимог до товариства з обмеженою відповідальністю «Колібрі-логістік» шляхом присудження до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1035,03 грн, збитків від інфляції у розмірі 1749,61 грн, в іншій частині позову необхідно відмовити. 
Провадження у справі в частині позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «СП Юкойл» про стягнення основного боргу у розмірі 25 000,00 грн необхідно закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.
Судові витрати зі сплати судового збору покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст. 129 ГПК України.
Судовий збір у розмірі 2 310,38 грн слід повернути позивачу з державного бюджету згідно з приписами ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку із закриттям провадження в частині вимог.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 130, 231, 236 – 238, 240, ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі №916/1932/26 в частині позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «СП Юкойл» до товариства з обмеженою відповідальністю «Колібрі-логістік» про стягнення суми основного боргу у розмірі 25 000,00 грн – закрити.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Колібрі-логістік» (65098, Одеська обл., місто Одеса, вул. Стовпова, будинок 28, каб.313; ідентифікаційний код 45296131) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СП Юкойл» (09100, Київська обл., Білоцерківський р-н, м. Біла Церква, вул. Івана Пулюя, буд.48А; ідентифікаційний код 31852954) 3% річних у розмірі 1 035,03 грн (одна тисяча тридцять п`ять грн 03 коп.), збитки від інфляції у розмірі 1 749,61 грн (одна тисяча сімсот сорок дев`ять грн 61 коп.), судовий збір у розмірі 257,34 грн (двісті п`ятдесят сім грн 34 коп.). 

4. Повернути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СП Юкойл» (09100, Київська обл., Білоцерківський р-н, м. Біла Церква, вул. Івана Пулюя, буд.48А; ідентифікаційний код 31852954) судовий збір у розмірі 2 310,38 грн (дві тисячі триста десять грн 38 коп.), сплачений згідно з платіжною інструкцією №2381 від 11.05.2026. 

5. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.
Накази видати після набрання рішенням законної сили.
Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного рішення суду.
Повне рішення складено 04 вересня 2026 р.

Суддя С.П. Желєзна