133/833/26
2/133/1241/26

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
Іменем України

16.07.26 м. Козятин
Козятинський міськрайонний суд Вінницької області у складі:
головуючої-судді Дурач О.А.
за участю секретаря Блащук Н.І.
представника позивача ОСОБА_1 
представника відповідача Козаченко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Козятин Вінницької області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (адреса місця проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 ), представник позивача – адвокат Голуб Наталія Євгенівна (адреса місцезнаходження: 22100, Вінницька обл., Хмільницький р-н., м. Козятин, вул. Пилипа Орлика, буд. 12, офіс 303) до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» (адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5) про стягнення заборгованості з виплати матеріальної допомоги при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -
ВСТАНОВИВ:
13.03.2026 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.
Провадження у справі відкрито 30.03.2026 р., постановлено розгляд зазначеної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Короткий зміст вимог позовної заяви
Позовні вимоги позивач обґрунтовував наступним.
ОСОБА_2 до 31 липня 2024 року працювала в Акціонерному товаристві "Українська залізниця". 
Наказом (розпорядженням) регіональної філії "Південно - Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" виробничий штат виробничого підрозділу служби роботи станцій про припинення трудового договору (контракту) від 31.07.2024 №527/ос 31липня 2024 року мене звільнено з посади техніка 1 категорії виробничо-технічного відділу Станції Козятин – 1 позакласна Козятинський за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію за віком. 
Наказ про звільнення містить указівку виплатити позивачу одноразову матеріальну допомогу згідно з п.8.20 колективного договору у розмірі п`яти середньомісячних заробітків(посадових окладів), додаткову матеріальну допомогу за сумлінну працю на залізничному транспрорті у розмірі п`яти середньомісячних заробітків (залізничний стаж роботи у галузі складає 43 роки 09 днів).
На запит адвоката в лютому 2026 року позивачу надано довідку про нараховані та виплачені суми, яка не містить зазначення про одноразову матеріальну допомогу в зв`язку із виходом на пенсію та матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022 та 2023 роки. 
Станом на день звернення до суду з даним позовом відповідач не провів з позивачем повного розрахунку при звільненні, а саме, не виплатив їй одноразову матеріальну допомогу у розмірі п`яти середньомісячних заробітків та додаткової матеріальної допомоги у розмірі п`яти середньомісячних заробітків, передбаченої змінами та доповненнями до Колективного договору на 2001-2005р.р. пролонгованого на 2006-2024р.р. (п.8.23) ; 6 (шість) прожиткових мінімумів на оздоровлення за 2022 рік та 2023 рік, передбачені п.3.10 ; грошову винагороду в розмірі посадового окладу (місячної тарифної ставки) з нагоди ювілею (50, 60 та 70 років) та (або) досягнення пенсійного віку (в т.ч. на пільгових умовах) передбаченої п.3.14 .
Відповідач мав об`єктивну можливість виплати позивачу одноразову матеріальну допомогу в день її звільнення, оскільки його фінансовий стан дозволяв це зробити. Отже, позивач вважає, що має право на одержання середнього заробітку за час затримки розрахунку за період шести місяців із дати звільнення тобто, з 01 серпня 2024 року по 31 січня 2025 року. Таким чином, відповідач не провів з позивачем повного розрахунку при звільненні, а саме : не виплачено матеріальну допомогу при звільненні на пенсію у розмірі 10 середньомісячних заробітків, що становить 74 536, 56 грн. (п.23 Колективного договору); не нараховано та не виплачено одноразового заохочення до ювілейної дати, яка настала 02 серпня 2024 року (виповнилось 60 років) п.4.13, а розмір такого заохочення, з огляду на стаж роботи позивача, встановлено в розмірі 100% посадового окладу, який в червні 2024 року становив 7891,00 грн.; не нараховано та не виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки за 2022 та 2023 роки, у розмірі шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених Законом на перше січня звітного року (п.3.10), що становить за 2022 рік – 14 886, 00 грн., за 2023 рік – 16 104, 00 грн. Таким чином, позивачу не було виплачено при звільненні в загальному 236970, 26 грн. Усі зазначені виплати, внесені до колективного договору і є обов`язковими для АТ «Укрзалізниця». Однак відповідач не виконав свій обов`язок провести з позивачем як із звільненим працівником, повний розрахунок, чим порушив її права на отримання вказаних виплат за доброчесну багаторічну працю.
Одноразова матеріальна допомога при звільненні працівника пенсійного віку за власним бажанням належить до виплат, які мають бути виплачені працівникові у день звільнення з огляду на приписи статті 116 Кодексу законів про працю України (постанова Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 635/3475/20). Даний припис законодавства є імперативним, чинним в умовах воєнного стану та беззастережним для роботодавця. Натомість, цей припис було порушено відповідачем, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.
Враховуючи, що відповідачем при звільненні позивача безпідставно, в порушення встановленого порядку, не нараховані та не виплачені всі суми, які підлягали виплаті, позивач вважає, що наявні всі підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку таких виплат під час звільнення за період з 01 серпня 2024 року по 31 січня 2025 року.
Згідно довідки про середню заробітну плату в травні 2024 року позивачу нараховано 12355, 27 грн. при 31 відпрацьованому дні і в червні 2024 року 12355,27 грн. при 30 відпрацьованих робочих днях. Отже, розмір середньоденної заробітної плати становить: 12355, 27 грн. + 12355, 27грн.) / (31 р. дн. + 30 р. дн.) = 405, 09грн / р.день.
Середній заробіток, що має бути сплачений позивачу у зв`язку із затримкою здійснення розрахунку при звільненні складає: 405,0грн/р.деньх 184р.дні=74536,56 грн.
Просить суд позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача вказані суми та судові витрати.
Позиція відповідача
Відповідач у встановлений строк та відповідно до положень ст. 178 ЦПК України надав відзив, який приймається до розгляду судом.
Зазначив про те, що підприємство, у зв`язку з введенням воєнного тану в Державу відноситься до категорії критичних, що просив взяти до уваги під час прийняття рішення. Зазначив, що позивач під час звільнення була ознайомлена щодо сум, які належать їх до виплати та про які заявлено в позові, але вчасно не звернулась з позовом, чим пропустила строк звернення до суду. Зазначив, що оригіналу повідомлення позивача про нараховані суми не збереглося у зв`язку з попаданням ворожого дрона на підприємство. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском строку позовної давності та лояльно поставитись до заявлених позивачем витрат на правову допомогу.
Позивач скористався правом надання відповіді на відзив та зазначив, що строк звернення до суду не пропущено, на повідомленні, наданому відповідачем відсутній підпис позивача про ознайомлення з сумами, які підлягають до виплат.
Процедура судового розгляду
В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги, стягнути заявлені суми та судові витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу, надавши відповідне документальне обґрунтування.
Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову з мотивів, зазначених у відзиві на позовну заяву.
Фактичні обставини, встановлені судом
Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступне.
ОСОБА_2 до 31 липня 2024 року працювала в Акціонерному товаристві "Українська залізниця". 
Наказом (розпорядженням) регіональної філії "Південно - Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" виробничий штат виробничого підрозділу служби роботи станцій про припинення трудового договору (контракту) від 31.07.2024 №527/ос 31липня 2024 року мене звільнено з посади техніка 1 категорії виробничо-технічного відділу Станції Козятин – 1 позакласна Козятинський за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію за віком. 
Наказ про звільнення містить указівку виплатити позивачу одноразову матеріальну допомогу згідно з п.8.20 колективного договору у розмірі п`яти середньомісячних заробітків(посадових окладів), додаткову матеріальну допомогу за сумлінну працю на залізничному транспрорті у розмірі п`яти середньомісячних заробітків (залізничний стаж роботи у галузі складає 43 роки 09 днів).
На запит адвоката в лютому 2026 року позивачу надано довідку про нараховані та виплачені суми, яка не містить зазначення про одноразову матеріальну допомогу в зв`язку із виходом на пенсію та матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022 та 2023 роки. 
За умовами Колективного договору Державного територіально-галузевого
об`єднання “Південно-Західна залізниця” на 2001 – 2005 роки, пролонгованого на 2006 – 2024 роки :
- п.3.10 – працівникам філії, які безперервно пропрацювали у підрозділах АТ «Укрзалізниця» не менше 6 місяців та подали письмову заяву, надавати один раз у календарному році матеріальну допомогу на оздоровлення, як правило, разом із наданням щорічної відпустки, у розмірі шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених Законом на перше січня звітного року. 
- п.3.14 – працівникам залізниці з нагоди ювілею (50, 60 та 70 років) та (або) досягнення пенсійного віку (в т.ч. на пільгових умовах), виплачувати грошову винагороду в розмірі посадового окладу (місячної тарифної ставки).
- п. 8.23 - при звільнені працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, виплачувати одноразову матеріальну допомогу в розмірі п`яти середньомісячних заробітків ; У разі звільнення працівників за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію (за віком, за віком на пільгових умовах, за вислугу років) протягом двох місяців після настання цього права, виплачувати їм додаткову матеріальну допомогу за сумлінну працю на залізничному транспорті зокрема жінкам, які мають стаж роботи понад 35 років - в розмірі 5 середньомісячних заробітки.
Відповідно до п.2.3 Галузевої угоди між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та профспілками на 2002 - 2006 роки (із змінами та доповненнями) визначено зазначеної угоди, жодна із сторін в період дії угоди не може припинити виконання взятих на себе зобов`язань.
За спільною домовленістю сторін в угоду можуть вноситись зміни та доповнення, при цьому вони не повинні погіршувати умови праці, трудові і соціальні гарантії, передбачені законодавством України та цієї угодою (п.2.4 угоди).
Одноразова матеріальна допомога при звільненні працівника пенсійного віку за власним бажанням належить до виплат, які мають бути виплачені працівникові у день звільнення з огляду на приписи статті 116 Кодексу законів про працю України (постанова Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 635/3475/20).
Згідно відповіді АТ «Укрзалізниця» на адвокатський запит, рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022р. протокол №Ц-54/31 Ком.т та листа від 25.03.2022р. №ЦЦУП-10/195 призупинено ряд виплат працівникам, передбачених колективними договорами структурних (виробничих) підрозділів товариства, зокрема матеріальної допомоги на оздоровлення та грошової допомоги винагороди працівникам залізниці та бездоганну працю з нагоди ювілею та досягнення пенсійного віку. Виплата матеріальної допомоги на оздоровлення та одноразової матеріальної допомоги у зв`язку з виходом на пенсію буде здійснена позивачу після прийняття окремого рішення АТ «Укрзалізниця».
Відповідач не провів з позивачем повного розрахунку при звільненні, а саме, не виплатив їй одноразову матеріальну допомогу у розмірі п`яти середньомісячних заробітків та додаткової матеріальної допомоги у розмірі п`яти середньомісячних заробітків, передбаченої змінами та доповненнями до Колективного договору на 2001-2005р.р. пролонгованого на 2006-2024р.р. (п.8.23) ; 6 (шість) прожиткових мінімумів на оздоровлення за 2022 рік та 2023 рік, передбачені п.3.10 ; грошову винагороду в розмірі посадового окладу (місячної тарифної ставки) з нагоди ювілею (50, 60 та 70 років) та (або) досягнення пенсійного віку (в т.ч. на пільгових умовах) передбаченої п.3.14 .
Позивач має право на одержання середнього заробітку за час затримки розрахунку за період шести місяців із дати звільнення тобто, з 01 серпня 2024 року по 31 січня 2025 року. Таким чином, відповідач не провів з позивачем повного розрахунку при звільненні, а саме : не виплачено матеріальну допомогу при звільненні на пенсію у розмірі 10 середньомісячних заробітків, що становить 74536, 56 грн. (п.23 Колективного договору); не нараховано та не виплачено одноразового заохочення до ювілейної дати, яка настала 02 серпня 2024 року (виповнилось 60 років) п.4.13, а розмір такого заохочення, з огляду на стаж роботи позивача, встановлено в розмірі 100% посадового окладу, який в червні 2024 року становив 7891,00 грн.; не нараховано та не виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки за 2022 та 2023 роки, у розмірі шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених Законом на перше січня звітного року (п.3.10), що становить за 2022 рік – 14 886, 00 грн., за 2023 рік – 16104, 00 грн. 
Таким чином, позивачу не було виплачено при звільненні в загальному 236970, 26 грн. Усі зазначені виплати, внесені до колективного договору і є обов`язковими для АТ «Укрзалізниця». Однак відповідач не виконав свій обов`язок провести позивачем, як із звільненим працівником, повний розрахунок, чим порушив її права на отримання вказаних виплат за працю.
Оскільки відповідачем не проведено повного розрахунку з позивачем при звільненні, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку таких виплат під час звільнення за період з 01 серпня 2024 року по 31 січня 2025 року.
Згідно довідки про середню заробітну плату в травні 2024 року позивачу нараховано 12355, 27 грн. при 31 відпрацьованому дні і в червні 2024 року 12355,27 грн. при 30 відпрацьованих робочих днях. Отже, розмір середньоденної заробітної плати становить: 12355, 27 грн. + 12355, 27грн.) / (31 р. дн. + 30 р. дн.) = 405, 09грн / р.день.
Середній заробіток, що має бути сплачений позивачу у зв`язку із затримкою здійснення розрахунку при звільненні складає: 405,0грн/р.день х 184р.дні=74536,56 грн.
Суд звертає увагу, що відповідачем не надано доказів на підтвердження обізнаності позивача з нарахованими сумами під час звільнення, а тому доводи відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду та наявність правових підстав для застосування строку позовної давності, суд відхиляє як неспроможні.
Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права
Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.
Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.
Частиною 2 ст.97 КЗпП України передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.
Колективний договір укладається на основі законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин, і узгодження інтересів працівників та роботодавців (ст.10 КЗпП України).
Умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали (ч.1 ст.5 Закону України "Про колективні договори і угоди").
Положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства. Положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов`язковими для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду (ч.1 ст.9 Закону України "Про колективні договори і угоди").
За приписами ст.13 КЗпП України, ст.7 Закону України "Про колективні договори і угоди" зміст колективного договору визначається сторонами. У колективному договорі встановлюються взаємні обов`язки роботодавця та працівника, зокрема, щодо форм, системи, розмірів заробітної плати, інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.) Колективним договором встановлюються додаткові, порівняно з чинним законодавством і угодами, гарантії. Положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації, фізичної особи, яка використовує найману працю, незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов`язковими як для власника або уповноваженого ним органу, фізичної особи, яка використовує найману працю, так і для працівників (ст.18 КЗпП України). Указом Президента України від 24.02.202 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" передбачено, що на період дії правового режиму воєнного стану можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.
15.03.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", який набув чинності 24.03.2022, і визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану".
Згідно з ч.1 ст.11 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця.
Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" визначено, що цей Закон діє з початку воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", та втрачає чинність з дня припинення або скасування воєнного стану.
Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" (п.2 Прикінцевих положень КЗпП України).
Таким чином, положення Закону України "Про правовий режим воєнного стану", які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж КЗпП України, мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану.
При цьому, системний аналіз діючого законодавства свідчить про те, що дія Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", якою роботодавцю надається право в односторонньому порядку зупиняти окремі положення колективного договору, поширюється на правовідносини, що виникли з 24.02.2022.
У п.п.3.2.21 Галузевої угоди між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та профспілками на 2002 - 2006 роки (із змінами та доповненнями) визначено, що при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, передбачена виплата одноразової матеріальної допомоги в залежності від стажу роботи в галузі та додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті в залежності від стажу роботи в галузі. Відповідно до п.2.3 зазначеної угоди, жодна із сторін в період дії угоди не може припинити виконання взятих на себе зобов`язань.
За спільною домовленістю сторін в угоду можуть вноситись зімни та доповнення, при цьому вони не повинні погіршувати умови праці, трудові і соціальні гарантії, передбачені законодавством України та цієї угодою (п.2.4 угоди).
Відповідачем не надано доказів внесення змін до угоди стосовно призупинення на період дії військового стану в Україні нарахування та виплати належних працівникам додаткових виплат, зокрема, одноразової матеріальної допомоги та додаткової матеріальної допомоги.
Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.
Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України застосовуються до врегулювання, зокрема, трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами. Таким чином, положення ЦК України мають застосовуватися субсидіарно для врегулювання трудових відносин. Такої ж за суттю позиції дотримувався і Верховний Суд України, зокрема, у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 234/7936/14-ц (провадження № 6-2159цс15), у постанові від 31 травня 2017 року у справі № 759/7662/15-ц (провадження № 6-1185цс16), у постанові від 15.06.2020 р. (справа № 337/1279/17, провадження № 61-14960ск19).
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
Законодавство України не передбачає обов`язок працівника звернутись до роботодавця з вимогою про виплату йому належних платежів при звільненні.
Водночас у трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи його права, що, зокрема, вимагає частина третя статті 13 ЦК України, не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним.
Висновки суду за результатами розгляду позову
Таким чином, в судовому засіданні встановлено порушення відповідачем права позивача на своєчасне отримання належних йому при звільненні: матеріальної допомоги при звільненні на пенсію у розмірі 10 середньомісячних заробітків, що становить 74536, 56 грн., одноразове заохочення до ювілейної дати, яка настала 20 липня 2024 року в розмірі 100% посадового окладу, який в червні 2024 року становив 12355,27 грн, матеріальну допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки за 2022 та 2023 роки, у розмірі шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених Законом на перше січня звітного року (п.3.10), що становить за 2022 рік – 14 886, 00 грн., за 2023 рік – 16 104, 00 грн. Також суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку таких виплат під час звільнення за період з 01 серпня 2024 року по 31 січня 2025 року (за весь час затримки виплати належних сум при звільненні) у розмірі 74536 грн 56 коп.
Підстав для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника не вбачається. Судом відхилені доводи представника відповідача про застосування строку позовної давності з мотивів, викладених вище.
Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення.
Щодо судових витрат
Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сплачений ним судовий збір в сумі 1331 грн. 20 коп.
Відповідно до частин першої – шостої ст. 137 ЦК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2статті 137 ЦПК України).
Як убачається із замовлення до договору про надання правової допомоги клієнту надано послуги із супроводу цивільної справи щодо стягнення заборгованості по заробітній платі та супутніх вимог. Згідно наданого розрахунку дані витрати складають 6000 грн. Обґрунтування щодо зменшення вказаних витрат відсутні, отже, заявлена позивачем сума витрат на правову допомогу підлягає відшкодуванню.
Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 12, 13, 19, 60, 79-81, 141,174, 235, 247, 258-259,263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги ОСОБА_2 (адреса місця проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 ), представник позивача – адвокат Голуб Наталія Євгенівна (адреса місцезнаходження: 22100, Вінницька обл., Хмільницький р-н., м. Козятин, вул. Пилипа Орлика, буд. 12, офіс 303) до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» (адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5) про стягнення заборгованості з виплати матеріальної допомоги при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні– задовольнити.
Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул.Єжи Гедройця, 5, ЄДРПОУ 40075815) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , матеріальну допомогу при звільненні на пенсію у розмірі 123552 (сто двадцять три тисячі п`ятсот п`ятдесят дві) грн. 70 коп., одноразове заохочення до ювілейної дати в розмірі 7891 (сім тисяч вісімсот дев`яносто одна) грн, матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022 рік в розмірі 14886 (чотирнадцять тисяч вісімсот вісімдесят шість) грн. та за 2023 рік в розмірі 16104 (шістнадцять тисяч сто чотири) грн., середній заробіток за весь час затримки виплати належних сум при звільненні у розмірі 74536 (сімдесят чотири тисячі п`ятсот тридцять шість) грн 56 коп.
Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул.Єжи Гедройця, 5, ЄДРПОУ 40075815) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 (шість тисяч) грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складено 20.07.2026 р.
Суддя: О.А. Дурач