Справа № 645/1027/26 
Провадження № 3/645/395/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2026 року     м. Харків

Суддя Немишлянського районного суду м. Харкова Спесивцев О.В., при секретарі Асєєвій К.М., за участю захисника особи щодо якої розглядається адміністративний матеріал – адвоката Шевченко Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця
за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
До Немишлянського районного суду м. Харкова надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №581000 від 02.02.2026, справа № 645/1027/26, провадження №3/645/395/26), а також про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №580972 від 02.02.2026 року, справа № 645/1031/26, провадження № 3/645/397/26).
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №580972 від 02.02.2026 року вбачається, що 02.02.2026 року о 00:03:48 у м.Харків, проспект Героїв Харкова, 257, водій  ОСОБА_1 керував автомобілем мітсубіши нз НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів, водій від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору алкотест та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ за адресою м.Харків, вул. Ахієзерів, 18а, водій відмовився під час відеофіксації. Вказаними діями водій порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП (справа № 645/1031/26, провадження № 3/645/397/26).
Також, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №581000 від 02.02.2026 року вказано, що 02.02.2026 року о 01:21:00 у м.Харків, проспект Героїв Харкова, 251, водій  ОСОБА_1 керував тз Mitsubishi Pajero Sport днз НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хидка хода, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки тз за допомогою газоаналізатору Drager та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ за адресою м.Харків, вул. Ахієзерів, 18А відмовився. Зафіксовано на бодікамери: 475917, 475603. Вказаними діями водій порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП (справа №645/1027/26, провадження № 3/645/395/26).
01.04.2026 року до суду від захисника ОСОБА_1 – адвоката Шевченко Дар`ї Станіславівни надійшло письмове клопотання про закриття провадження у справі №645/1027/26 (провадження № 3/645/395/26) про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування клопотання вказує, що керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. З наявних матеріалів неможливо достеменно встановити факт керування ТЗ ОСОБА_1 . Так, під час дослідження протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього доказів, можливо встановити відсутність підтвердження того факту, що автомобіль рухався під керуванням саме ОСОБА_1 , які б спростовували його доводи про керування ТЗ іншою особою. Крім того, рух транспортного засобу за вказаних у протоколі обставин взагалі не зафіксовано на будь-яких матеріальних носіях інформації. Також зазначає, що проходження огляду в медичному закладі пропонується шляхом вручення водію письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. Тобто, вручення особі вказаного направлення є відповідним доказом дотримання встановленої процедури огляду водія на стан сп`яніння. Отже, за наявності вказаних у Протоколі ознак, поліцейський зобов`язаний був скласти Направлення, вручити водію, додати до матеріалів справи його копію, чого не зробив. Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів вручення письмового Направлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, на медичний огляд до закладу охорони здоров`я.
Також, 01.04.2026 року до суду від захисника ОСОБА_1 – адвоката Шевченко Д.С. надійшло письмове клопотання про закриття провадження у справі № 645/1031/26 (провадження № 3/645/397/26) про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування клопотання посилається на невірну кваліфікацію діяння, оскільки ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем. А тому, в разі керування військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або відмови від проходження відповідно до визначеного порядку огляду на стан сп`яніння, з урахуванням встановлених фактичних обставин, дії такої особи підлягають кваліфікації за статтею 172-20 КУпАП, яка є спеціальною нормою щодо військовослужбовців (розмежування за спеціальним суб`єктом). Зважаючи, що у відповідності до частини 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» особа виконувала обов`язки військової служби та враховуючи норми частини 3 статті 172-20 КУпАП щодо притягнення до відповідальності військовослужбовця за виконання ним обов`язків військової служби в нетверезому стані, особа могла бути притягнута до відповідальності лише за статтею 172-20 КУпАП на підставі протоколу про військове адміністративне правопорушення, який мав складатись командиром (начальником) військової частини чи іншою уповноваженою особою ВСП, за процедурою, яка визначена статтею 266-1 КУпАП. Водночас поліцейські не з`ясували обставини проходження військової служби особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, чим створили передумови до неправильної кваліфікації дій особи. Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. З урахуванням викладеного поліцейський був зобов`язаний викликати співробітників Військової служби правопорядку для проведення огляду на стан сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-20 КУпАП, що зроблено не було. Також зазначає, що проходження огляду в медичному закладі пропонується шляхом вручення водію письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. Тобто, вручення особі вказаного направлення є відповідним доказом дотримання встановленої процедури огляду водія на стан сп`яніння. Отже, за наявності вказаних у протоколі ознак, поліцейський зобов`язаний був скластинНаправлення, вручити водію, додати до матеріалів справи його копію, чого не зробив. Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів вручення письмового направлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. Крім того, в порушення вимог діючого законодаства тимчасового затримання транспортного засобу не провадилось. А відтак вбачаються ознаки, що у поліцейського були відсутні підстави вважати, що було вчинено порушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, або свідомо порушено вищезазначені вимоги, чим зокрема обумовлено наявність передумов для складання другого протоколу про одне і те ж адміністративне правопорушення відносно однієї і тієї ж особи через короткий проміжок часу.
Постановою суду від 02.04.2026 року адміністративні матеріали про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (справа № 645/1027/26, провадження № 3/645/395/26), а також про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (справа № 645/1031/26, провадження № 3/645/397/26) - об`єднано в одне провадження та присвоєно їм загальний номер № 645/1027/26 (провадження №3/645/395/26).
Розгляд справи неодноразово відкладався, у т.ч. за клопотаннями захисника.
Особа, щодо якої розглядається адміністративний матеріал - ОСОБА_1 , жодного разу у судові засідання не прибув, про розгляду справи повідомлявся.
Судом було надано можливість особі щодо якої розглядається справа про адміністративне правопорушення реалізувати своє право на захист та надати свою правову позицію щодо справи, яка була реалізована шляхом подання захисником відповідного письмового клопотання про закриття провадження у справі та безпосередньою участю захисника у судових засіданнях.
Недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади, а непонесення відповідальності за скоєне правопорушення дискредитує державу та руйнує моральні цінності суспільства.
За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд справи, розгляд справи неодноразово відкладався та враховуючи, що згідно положень ст. 268 КУпАП інкриміноване адміністративне правопорушення не відноситься до правопорушень, за яким присутність у судовому засіданні особи є обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та за участю його захисника – адвоката Шевченко Д.С.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_1  ^- адвокат Шевченко Д.С., заперечувала проти інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення захисника особи, щодо якої розглядається питання про притягнення до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові матеріали, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка їх склала, в яких чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.
Провадження у справах про адміністративне правопорушення, згідно зі ст. 7 КУпАП, повинно здійснюватися на основі суворого додержання законності.
Згідно з вимогами ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, а також за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом ч.2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 року №1452/735 (далі-Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.
За змістом зазначених положень, особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, якщо вона керувала транспортним засобом в стані сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, і так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ст. 251 КУпАП.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, крім протоколів, також підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме: даними відеозаписів з нагрудних камер поліцейських та відеореєстраторів зі службових транспортних засобів, які містяться на лазерних дисках; направленнями на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; актів огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Відповідно до п. 3 розділу І Інструкції, на ознаки алкогольного сп`яніння водія вказують: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
Зазначеними нормами закону встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак наркотичного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
З матеріалів справи, зокрема з протоколу про адміністративне правопорушення та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що поліцейськими у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння.
Вирішення наявності чи відсутності вищевказаних ознак відноситься до виключної компетенції поліцейського, який керуючись загальносуспільними нормами зовнішнього вигляду особи, яка не перебуває в алкогольного сп`янінні, на власний розсуд визначає наявність чи відсутність ознак такого сп`яніння.
Пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння працівниками поліції зроблена згідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП, відповідно до якої під час проведення огляду на стан сп`яніння осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. 
На відеозаписах, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, поза розумним сумнівом, вбачається, що події, які зафільмовані на цих відеозаписах, безпосередньо стосується відомостей, які зафіксовані в протоколі стосовно ОСОБА_1 , зокрема, поліцейським було вказано про виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора Drager Alkotest та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ за адресою: м.Харків, вул. Ахієзерів, 18а, на яке водій відмовився, роз`яснено права та обов`язки, а також повідомлено, що у випадку відмови на нього буде складено протокол за порушення п. 2.5 ПДР.
Визначення терміну «керування транспортним засобом» наведене в п. 27 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом виконання функції водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Крім того, в п. 38 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року (справа № 404/4467/16-а (2-іс/811/3/17) зазначено, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».
Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
Суд відхиляє посилання захисника ОСОБА_1 – адвоката Шевченко Д.С. про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки вказані обставини спростовуються оглянутими в судовому засіданні відеозаписами з боді-камер поліцейських та відеореєстраторів службових автомобілів, згідно яких зафіксовано як рух транспортного засобу та його зупинка, так і те, що саме ОСОБА_1 перебував у транспортному засобів, інших осіб, які б перебували за кермом або виходили з автомобіля, на відеозаписах не зафіксовано. При цьому, суд відхиляє посилання захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №581000 від 02.02.2026 року складений на тому ж місці, що і протокол серії ЕПР1 №580972 від 02.02.2026 року, що на думку захисника свідчить, що ОСОБА_1 після складання відносно нього попереднього протоколу, не керував транспортним засобом та знаходився на пасажирському місці, оскільки вказана обставина також спростовується відеозаписом, на якому зафіксовано як рух транспортного засобу та його зупинку, так і те, що місця зупинки транспортного засобу та складання протоколів є відмінними.
При цьому, відповідно до приписів ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, який оцінюється у сукупності з іншими доказами по справі, й обставини, що містяться на вказаному відеозаписі, повністю узгоджується зі змістом обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення, так й у долучених до нього доказах.
Враховуючи наявність зафіксованих боді-камерою поліцейського відомостей, у суду відсутні правові та фактичні підстави ставити під сумнів відомості протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не суперечать один одному, що свідчить про їх об`єктивність.
З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.
За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.
Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування суд вважає такими, що не свідчать про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП та не можуть слугувати підставою для уникнення відповідальності за нього.
Поряд з цим, належить взяти до уваги те, що відповідно до ст.267 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.
Однак, матеріали справи не містять відомостей про те, що  ^ОСОБА_1  оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять. Отже, твердження щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.
В зв`язку з чим, посилання захисника щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, суд оцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинене, оскільки вони спростовуються сукупністю досліджених доказів.
Щодо доводів сторони захисту про те, що огляд  ^ОСОБА_1  мав проводитись співробітниками ВСП, суд зазначає наступне.
Відповідно до приписів ч.1, 2 ст. 266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Аналіз положень ст.266-1 КУпАП свідчить про те, що даною нормою права не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом.
Тобто, положення ст.266-1 КУпАП стосуються лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б КУпАП.
Таким чином, для військовослужбовців, які керують транспортним засобом застосовується порядок проходження огляду, передбачений ст. 266 КУпАП, які проводять працівники Національної поліції.
Згідно приписів ч. 1 ст. 15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, санітарних норм, правил полювання, рибальства та охорони рибних запасів, митних правил, вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування у разі винесення термінового заборонного припису, порушення тиші в громадських місцях, неправомірне використання державного майна, незаконне зберігання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, невжиття заходів щодо окремої ухвали суду, ухилення від виконання законних вимог прокурора, порушення законодавства про державну таємницю, порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України» одним із завдань Служби правопорядку є забезпечення безпеки дорожнього руху військових транспортних засобів, контроль за рухом транспортних засобів і перевезенням вантажів Збройних Сил України.
Вимогами п. 2 ч.2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що водії військових транспортних засобів зобов`язані виконувати передбачені законом вимоги поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.
За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 266, 266-1 КУпАП та Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України», Закону України «Про дорожній рух» у їх невід`ємному зв`язку, а також те, що згідно оглянутих відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 керував цивільним транспортним засобом, був у цивільному одязі та не повідомляв співробітників поліції щодо виконання ним на час зупинки бойового завдання або безпосередніх посадових обов`язків поза межами військової частини з використанням цивільного транспортного засобу, суд приходить до висновку про належне та правильне дотримання працівниками поліції вимог чинного КУпАП та вважає їх дії щодо складання матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 законними.
Додатково суд зазначає, що в даному випадку протокол складено не за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, а за відмову від проходження огляду, що є окремим складом адміністративного правопорушення.. 
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому відмовляє у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.
Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Призначаючи адміністративне стягнення, суд враховує обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан.
Обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність  ^ОСОБА_1 судом не вбачається.
Так, керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.
Водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб, а тому таке правопорушення не може бути визнано малозначним.
Суд, враховуючи викладене, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1  міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Як вбачається з довідок, виданих старшим інспектором ВАП УПП в Харківській області ДПП Даніелою Чаговець, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_3 від 30.07.2015 р.
Відповідно до «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами. Повернення посвідчень водія особам, позбавленим права на керування транспортними засобами (крім осіб, позбавлених права на керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення), здійснюється після складення теоретичного і практичного іспитів. Особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за керування такими засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, посвідчення водія повертається після обов`язкового проходження позачергового медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту.
Відповідно пункту 6 Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1086 від 17 грудня 2008 року, тимчасово вилучене посвідчення повертається водієві у разі винесення судом постанови про позбавлення водія права керування транспортним засобом після закінчення визначеного строку позбавлення права керування транспортним засобом, проходження в установленому порядку позачергового медичного огляду щодо придатності до керування транспортним засобом та успішного складення в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС теоретичного і практичного іспиту для отримання права на керування транспортним засобом відповідної категорії .
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у постанові від 4 вересня 2023 року №702/301/20 (провадження № 51-944кмо23) зауважив, що суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, визнаній винуватою в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту або в таких порушеннях, вчинених у стані сп`яніння, незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане в передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами тому як створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода.
При обранні виду адміністративного стягнення ОСОБА_1 з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов до висновку, що необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000 грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Відповідно до п.12 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", військовослужбовці звільнені від сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 33, 34, 36, 130, 221, 283-284, 287, 294 КУпАП, суддя, 
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 – адвоката Шевченко Дар`ї Станіславівни про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - відмовити.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від сплати судового збору.
Роз`яснити, що штраф, відповідно до ст. 307 КУпАП, має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника, згідно з ст. 308 КУпАП, стягується подвійний розмір штрафу, який визначений у відповідній статті КУпАП та зазначений у постанові про стягнення штрафу.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги через Немишлянський районний суд м.Харкова.
Постанова набирає законної сили після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.
Повний текст постанови складено 20.08.2026 року.

Суддя О.В.Спесивцев