Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(вступна та резолютивна частини)
Справа № 338/967/26
10 вересня 2026 року        Провадження № 2/338/977/26

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді Битківського Л.М.
за участю секретаря судового засідання Микитюк А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:
У червні 2026 року товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 500414-КС-005 про надання кредиту від 25 грудня 2024 року в загальному розмірі 42450 грн. та судових витрат.
Позов обґрунтовано тим, що 25 грудня 2024 року сторони з використанням інформаційно-комунікаційної системи позивача уклали електронний кредитний договір. Відповідач підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-1848. За умовами договору позивач надав відповідачу 10000 грн. кредиту строком до 16 квітня 2025 року зі сплатою процентів за фіксованою ставкою 1% на день та одноразової комісії за видачу кредиту в розмірі 2000 грн.
Того ж дня сторони уклали додаткову угоду № 1, підписану відповідачем одноразовим ідентифікатором UA-1922. За цією угодою суму кредиту збільшено на 5000 грн., загальний розмір отриманого та неповернутого кредиту визначено в сумі 15000 грн., а також передбачено комісію за надання додаткової суми кредиту в розмірі 1000 грн. Строк повернення кредиту залишився незмінним - 16 квітня 2025 року.
Позивач зазначив, що належно виконав свої зобов`язання та двома операціями перерахував відповідачу 15000грн на належну йому платіжну картку. Відповідач платежів за договором не здійснював. Станом на 26 травня 2026 року позивач визначив заборгованість у розмірі 42450 грн., з яких: 15000 - основний борг; 16950 грн. - проценти за користування кредитом; 3000 грн. комісії; 7500 грн. проценти відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності на підставі поданих матеріалів, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву, інших заяв чи клопотань не подав.
Відповідно до частини четвертої статті 223, статей 280, 281 ЦПК України, враховуючи належне повідомлення відповідача, його неявку без повідомлення причин, неподання відзиву та відсутність заперечень позивача проти такого порядку розгляду, суд постановив провести заочний розгляд справи.
Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази окремо та в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Суд установив, що 25 грудня 2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено договір № 500414-КС-005 про надання кредиту в електронній формі.
Відповідно до пунктів 2.1–2.7 договору кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 10000 грн. строком на 16 тижнів, до 16 квітня 2025 року. Стандартну та знижену процентні ставки встановлено в розмірі 1% на день, а одноразову комісію за видачу кредиту -2000 грн.
Додатковою угодою № 1 від 25 грудня 2024 року сторони збільшили суму кредиту на 5000 грн. Після докредитування загальний розмір кредиту становив 15000 грн. За видачу додаткової суми кредиту встановлено комісію в розмірі 1000 грн. У новому графіку платежів визначено 113 календарних днів користування кредитом, а кінцевою датою його повернення залишено 16 квітня 2025 року.
Укладення договору та додаткової угоди підтверджується офертами, акцептами, паспортами споживчого кредиту, анкетою позичальника та відомостями про послідовність дій в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця. Договір підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором UA-1848, а додаткову угоду - одноразовим ідентифікатором UA-1922, надісланими на вказаний відповідачем номер телефону.
За змістом частин першої, третьої, четвертої, шостої та дванадцятої статті 11, статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти та її прийняття, а підписання електронного правочину може здійснюватися електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у передбаченому законом порядку, прирівнюється за правовими наслідками до договору, укладеного в письмовій формі.
Надані позивачем електронні документи містять істотні умови кредитування, ідентифікаційні дані сторін, відомості про використані одноразові ідентифікатори, дату та час учинення дій. За відсутності доказів протилежного сукупність цих даних підтверджує волевиявлення відповідача на укладення договору та додаткової угоди.
Факт надання кредиту підтверджено документами про переказ 10000 грн. та 5000 грн. на картку № НОМЕР_1 . Згідно з відповіддю АТ «ПУМБ» ця картка випущена на ім`я ОСОБА_1 та прив`язана до належного йому рахунку. Банківська виписка відображає надходження відповідних коштів із утриманням комісії банку. Отже, кредитодавець виконав обов`язок із надання кредиту в загальному розмірі 15000 грн.
Відповідно до статей 525, 526, 530, 610, 611, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору; договір є обов`язковим для виконання сторонами; позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти в порядку, встановленому договором.
Доказів повернення відповідачем 15000 грн. кредиту матеріали справи не містять. Тому вимога про стягнення основного боргу є обґрунтованою.
Вирішуючи питання про розмір процентів і комісій, суд ураховує, що договір укладено 25 грудня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом України від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, яким статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено обмеженням максимального розміру денної процентної ставки.
Згідно з пунктом 12 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» денна процентна ставка це загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 цього Закону до загальних витрат за споживчим кредитом належать проценти за користування кредитом, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, а також інші передбачені законом витрати споживача.
Частинами четвертою та п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що денна процентна ставка розраховується за формулою ДПС = (ЗВСК / ЗРК) / t ? 100 %, а її максимальний розмір не може перевищувати 1 %.
Законодавче обмеження стосується денної процентної ставки як розрахункового показника сукупності витрат споживача, до яких належать проценти та комісії.
Разом із тим, відповідно до частини третьої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» обчислення денної процентної ставки базується на припущенні, що договір залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.
Після укладення додаткової угоди загальний розмір кредиту становив 15000 грн., кількість днів користування кредитом 113, загальні витрати за кредитом за умови виконання погодженого графіка 15340,78 грн., а денна процентна ставка 0,91 %: (15340,78 грн. / 15000 грн.) / 113 днів ? 100 %. Отже, погоджена сторонами денна процентна ставка не перевищує максимального розміру 1 %, установленого частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Нарахування позивачем 16950 грн. процентів зумовлене тим, що відповідач не виконував графік платежів і протягом усього строку кредитування залишок основного боргу становив 15000 грн. За умовами договору проценти нараховувалися на неповернуту суму кредиту за кожний день фактичного користування коштами в межах погодженого строку: 15000грн ? 1 % ? 113 днів = 16950 грн.
Зазначені проценти є платою за правомірне користування кредитними коштами впродовж строку кредитування, а не мірою відповідальності за прострочення. Їх збільшення порівняно з орієнтовним графіком є наслідком непогашення відповідачем основної суми кредиту, а не застосування кредитодавцем ставки, вищої за погоджену договором.
Комісії за надання первісної та додаткової сум кредиту окремо погоджені сторонами, визначені у фіксованому розмірі, включені до загальних витрат за кредитом та графіка платежів. Їх загальний розмір становить 3000 грн. Підстав для визнання відповідних умов нікчемними або відмови у стягненні цих платежів суд не встановив.
Отже, вимоги про стягнення 16950 грн. процентів за користування кредитом та 3000 грн. комісій є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо заявлених 75000 грн. процентів за статтею 625 ЦК України суд виходить із такого.
Пунктом 7.5 договору встановлено, що в разі прострочення сплати передбачених договором платежів позичальник зобов`язаний сплатити 700000 % річних від суми заборгованості відповідно до статті 625 ЦК України, але не більше 1 % від неповернутої суми кредиту за кожний день та не більше половини отриманого кредиту.
За поданим розрахунком такі проценти нараховувалися з 9 січня 2025 року і досягли граничної суми 7500 грн.
Водночас пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що в період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування в разі прострочення виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати неустойки за таке прострочення. Відповідні платежі, нараховані з 24 лютого 2022 року, підлягають списанню кредитодавцем.
Оскільки всі заявлені позивачем проценти за статтею 625 ЦК України нараховані під час дії воєнного стану, вони не можуть бути стягнуті з відповідача. Договірне визначення іншого розміру процентів річних не усуває встановленого імперативною нормою закону звільнення позичальника від відповідальності. Тому в задоволенні вимоги про стягнення 7 500 грн. необхідно відмовити.
Таким чином, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 34950 грн., з яких 15000 грн. основного боргу, 16950 грн. процентів за користування кредитом та 3000 грн. комісій.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено на 82,332 %. Тому з відповідача на користь позивача належить стягнути 2 192,01 грн судового збору: 2 662,40 грн ? 34 950,00 грн / 42 450,00 грн.
Керуючись ст.263–265, 280–282 ЦПК України, суд

у х в а л и в:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. 
Стягнути із ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», код ЄДРПОУ 41084239, заборгованість за договором № 500414-КС-005 про надання кредиту від 25 грудня 2024 року в розмірі 34 950 (тридцять чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, з яких: 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. заборгованість за кредитом; 16950 (шістнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 3000 (три тисячі) грн.. заборгованість за комісіями.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» 2192 (дві тисячі сто дев`яносто дві) гривні 01 копійку судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Богородчанським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення. Строк може бути поновлений і з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя