ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2026 року | | Справа №300/7/25 пров. №А/857/34089/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Онишкевича Т.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року (суддя Панікар І.В., м.Івано-Франківськ),
ВСТАНОВИВ:
У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – ГУПФ), в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку пенсії з дати призначення пенсії – 09.06.2024, з урахуванням періодів роботи з 01.07.1994 по 18.08.1999 у Відділенні акціонерного комерційного агропромислового банку в м. Долина (далі – Відділення банку) із належним коефіцієнтом заробітної плати за цей період роботи;
визнати протиправними дії ГУПФ щодо здійснення перерахунку пенсії, починаючи з дати призначення пенсії – 09.06.2024, із врахуванням заробітної плати за період роботи за квітень, липень, листопад 1995 року, липень, серпень 1996 року, березень, червень, листопад 1997 року, березень, травень, серпень 1998 року, липень 1999 року в «нульовому» варіанті;
зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з часу її призначення, з врахуванням виплачених сум, за квітень, липень, листопад 1995 року, липень, серпень 1996 року, березень, червень, листопад 1997 року, березень, травень, серпень 1998 року, липень 1999 року у Відділенні банку відповідно до нарахованих сум зазначених у архівній довідці від 28.07.2021 №307/04-01/Х-2 (далі – Довідка), враховуючи при цьому належний коефіцієнт заробітної плати за ці періоди, розрахований відповідно до вимог статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-IV);
зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії, з врахуванням виплачених сум заробітної плати зазначених у Довідці виданої архівним відділом № 2 Калуської районної державної адміністрації за період з 01.07.1994 по 18.08.1999 за період роботи у Відділенні банку, враховуючи при цьому належний коефіцієнт заробітної плати за ці періоди, розрахований відповідно до вимог статті 40 Закону № 1058-IV.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУПФ щодо врахування при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 заробітної плати (доходу), за період трудової діяльності за квітень, липень, листопад 1995 року, липень, серпень 1996 року, березень, червень, листопад 1997 року, березень, травень, серпень 1998 року, липень 1999 року у Відділенні банку на підставі відомостей Довідки, в «нульовому» варіанті. Зобов`язано ГУПФ невідкладно повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.11.2024 в частині можливості врахування виплачених сум заробітної плати зазначених у Довідці за період з липня 1994 року по вересень 1999 року, враховуючи при цьому належний коефіцієнт заробітної плати, який розрахований відповідно до вимог статті 40 Закону №1058-IV та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків, викладених у рішенні. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, в частині задоволених позовних вимог, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
В апеляційній скарзі вказує, що до розрахунку заробітної плати включено тільки ті суми, щодо яких в перевірених первинних документах є інформація про утримання внесків. 
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не розглянуто по суті заяву позивача в частині прохання щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії з часу її призначення, і відповідно, жодного рішення за наслідками розгляду такої заяви в такій частині не прийнято. 
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФ з 19.06.2024 йому призначена пенсія за віком згідно Закону №1058-IV.
Позивач звернувся до пенсійного органу із заявою, в якій просив провести перерахунок пенсії та при розрахунку заробітку для обчислення пенсії врахувати заробітну плату згідно Довідки.
Відповідач за результатами розгляду звернення позивача щодо врахування Довідки, листом від 28.11.2024 № 9620-8252/Х-02/8-0900/24 повідомив про те, що заробітну плату відповідно до Довідки обчислено за період з 01.08.1994 по 31.07.1999 (оптимальний варіант). При цьому, до розрахунку заробітку для обчислення пенсії включено суми заробітної плати в частині, з якої нараховано внески до Пенсійного фонду (страхові внески), зокрема, в жовтні 1994 враховано суми 780000 і 1040000 (утримані внески в сумі 18200 (1% від 1820000)), із сум 400000 і 600000 з приміткою «харчування» внески не утримувались; в грудні 1994 року враховано суму 1080000 (утримані внески в сумі 10800); в жовтні 1997 року враховано суму 61,30 (утримані внески в сумі 0,35); відсутня інформація про утримання внесків із нарахованих сум оплати праці в квітні, липні, листопаді 1995 року, липні, серпні 1996 року, березні, червні, листопаді 1997 року, березні, травні, серпні 1998 року, в липні 1999 року; заробітна плата в цих місяцях врахована в «нульовому» варіанті. Отже, до розрахунку заробітної плати включено тільки ті суми, щодо яких в перевірених первинних документах є інформація про утримання внесків. 
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон №1058-IV.
Положеннями частини першої статті 40 Закону №1058-IV визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Згідно абзаців 4 - 6 частини першої статті 40 Закону 1058-IV для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу, заробітна плата (дохід) обчислюється на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.
Згідно «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій» відповідно постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 за № 22-1 (далі Порядок № 22-1) за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5).
Довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії (пункт 2.10 Порядку № 22-1).
Системний аналіз зазначених норм свідчить про те, що за загальним правилом підставою для проведення розрахунку/перерахунку пенсії є документи про нарахування заробітної плати. Видача довідок про заробітну плату проводиться, відповідно до первинних документів за нормативними документами, які дійсні на момент видачі довідки.
Так, Архівним відділом № 2 Калуської районної державної адміністрації видано ОСОБА_1 . Довідку. Вказаною довідкою підтверджено відомості нарахованої заробітної плати позивача за період з 1994 року по 1999 рік.
Підставою видачі вказаної довідки зазначено особові рахунки працівника (ф. 122, оп. 1ос., спр. 82, арк. 21, спр. 84, арк. 34, спр. 86, арк. 34, спр. 88, арк. 45, спр.90, арк. 43, спр. 92, арк. 35), що свідчить про те, що архівна довідка видана на підставі первинних документів.
Вказана вище Довідка підписана головним спеціалістом відділу, на ній міститься відтиск печатки.
Проте, ГУПФ не враховано Довідку, оскільки відсутня інформація про утримання внесків із нарахування сум оплати праці.
Так, порядок обчислення та сплати страхових внесків визначено у статті 20 Закону №1058-XV.
Частинами четвертою-шостою, дев`ятою, десятою, дванадцятою статті 20 Закону №1058-IV встановлено, що сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення.
Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники - фізичні особи, які не мають банківських рахунків, сплачують страхові внески шляхом готівкових розрахунків через банківські установи.
Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць; для страхувальників, зазначених у пункті 5 статті 14 цього Закону, - квартал.
Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду; у разі сплати сум страхових внесків готівкою - день внесення страхувальником коштів у банківську установу чи відділення зв`язку для перерахування на банківські рахунки органу Пенсійного фонду.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Пунктом 10 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464-VI) окреслено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.
Частиною першою статті 4 Закону № 2464-VI встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.
Відповідно до частини другої статті 25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.
Нормами статті 106 Закону № 1058-XV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
З аналізу зазначених норм законодавства встановлено, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
За таких обставин, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо сплати страхових внесків, внаслідок чого, відповідач при перерахунку пенсії позивача повинен був врахувати заробітну плату позивача у відповідному коефіцієнті за спірні періоди його роботи.
Відтак, є протиправними дії відповідача щодо врахування при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 заробітної плати (доходу) за період трудової діяльності за квітень, липень, листопад 1995 року, липень, серпень 1996 року, березень, червень, листопад 1997 року, березень, травень, серпень 1998 року, липень 1999 року у Відділенні банку на підставі відомостей Довідки, в «нульовому» варіанті.
Що стосується позовної вимоги про перерахунок пенсії за віком, то необхідно вказати, що відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Так, згідно позиції скаржника заява, подана позивачем, не відповідає встановленій Порядком № 22-1 формі, що виключає можливість її розгляду суб`єктом владних повноважень.
Верховний Суд, вирішуючи питання правомірності не розгляду органом пенсійного фонду заяви, форма якої не відповідає тій, яка встановлена Порядком № 22-1, у постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 748/696/17 вказав, що важливим при вирішенні спірних правовідносин є зміст зазначеної заяви, який очевидно дає змогу оцінити намір заявника. Крім того, вказав, що важливим є також долучення позивачем до заяви документів, які подаються саме при призначенні пенсії.
На цій підставі Суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність органу пенсійного фонду і вказав, що відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача як пенсіонера (соціальної групи населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій у частині соціального захисту).
Аналогічний підхід до вирішення подібних правовідносин застосований Верховним Судом у постановах від 30 травня 2018 року у справі № 537/3480/17, від 27 листопада 2019 року у справі № 748/696/17, від 26 лютого 2020 року у справі № 541/543/17-а, від 16 грудня 2021 року у справі № 500/1879/20 та від 09 серпня 2023 року у справі № 520/5045/2020.
Таким чином, враховуючи те, що зміст поданої позивачем заяви є зрозумілим і дає можливість оцінити намір заявника, суд вказує щодо помилковості висновків пенсійного органу стосовно відсутності підстав у відповідача здійснити її відповідний розгляд.
Повертаючись до спірних правовідносин, необхідно звернути увагу на те, що згідно вимог пунктів 4.3 та 4.7 Порядку № 22-1, результат розгляду заяви про призначення пенсії повинен бути оформлений розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення (розпорядження) органу, що призначає пенсію, про призначення або відмову в призначенні із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Таким чином, встановлено, що відповідачем не розглянуто по суті заяву позивача в частині прохання щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії з часу її призначення, з врахуванням виплачених сум зазначених у Довідці, і, відповідно, жодного з передбачених Порядком № 22-1 рішень за наслідками розгляду такої заяви в такій частині не прийнято.
За таких обставин, відповідач зобов`язаний повторно розглянути заяву позивача від 05.11.2024 в частині можливості врахуванням виплачених сум заробітної плати зазначених у Довідці та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні.
Щодо посилань відповідача на пропущення позивачем строку для звернення до суду з позовом, то такі є безпідставними, оскільки позивачу 19.06.2024 призначено пенсію за віком згідно Закону №1058-IV із частковим врахуванням заробітку для обчислення пенсії згідно Довідки. 05.11.2024 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі даних згаданої Довідки. Листом від 28.11.2024 відповідач відмовив у перерахунку пенсії на підставі вказаної Довідки. З позовом щодо оскарження дій відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивач звернувся до суду 27.12.2024. Отже, позивач не порушив строку звернення до суду.
Наведені ж в апеляційній скарзі доводи не спростовують і не містять вагомих та обґрунтованих аргументів, які б давали підстави стверджувати про інше.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач | | В. Я. Качмар
судді | | Л. Я. Гудим
| | Т. В. Онишкевич