справа № 753/16726/25
провадження № 2-о/753/526/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2026 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Коренюк А.М.,
присяжних Малишева І.В., Шаян М.О.
при секретарі Піхота А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: військова частина НОМЕР_1 , Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Міністерство оборони України, про оголошення фізичної особи померлим, -
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлим. Заявою від 17.03.2026 року уточнила заяву.
Заява мотивована тим, що вона ( ОСОБА_1 ) є матір`ю військовослужбовця ОСОБА_2 , який вважається зниклим безвісти з 08.11.2023 року. Вказувала, що, як відомо з висновків службового розслідування, ОСОБА_2 був атакований ручною осколковою гранатою, отримав множинні осколкові поранення, несумісні із життям, загинув під час ведення бою, тіло перебуває на позиціях внаслідок продовження активних бойових дій та неможливості евакуації.
Встановлення факту смерті ОСОБА_2 заявниці необхідне для отримання одноразової грошової допомоги, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану», як матері загиблого сина, а також свідоцтва про смерть та подальшого використання вказаного документу у цивільно-правових відносинах. У зв`язку із відсутністю свідоцтва про смерть сина вона не має можливості скористатись своїми сімейними, цивільними і соціальними правами, пов`язаними із смертю ОСОБА_2 .
У заяві, уточненій заяві від 17.03.2026 року, заявниця просила оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за обставин виконання обов`язків військової служби, завдання із забезпечся оборони держави, національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування широкомасштабної збройної агресії з боку російської федерації проти України, пов`язаних з проходженням військової служби та захисту Батьківщини під час дії правового режиму воєнного стану на всій території України, внаслідок протиправних дій збройних сил російської федерації. Днем смерті, просила вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем смерті - м. Донецької області.
Вказує, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. З моменту набрання законної сили рішенням про оголошення особи померлою припиняється правосуб`єктність фізичної особи і, як наслідок, відкривається спадщина, а щодо спадкового майна вживаються заходи щодо його охорони, що й стало підставою звернення до суду із цією заявою.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.
Відповідно до п.9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 , її представник заявника ОСОБА_3 , діючий на підставі ордера адвоката про надання правової допомоги від 12.08.2025 року, заяву про оголошення ОСОБА_2 , який вважається зниклим безвісти з 08.11.2023 року, померлим підтримали з тих же підстав та просили її задовольнити.
Заінтересовані особи в судове засідання повторно не з`явились, про час та місце розгляду якої повідомлені належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним повідомленням на офіційному сайті судової влади (суду). 
Водночас заінтересованими особами подані до суду заяви про розгляд справи за відсутності їх представників з прийняттям рішення згідно чинного законодавства.
Від представника Міністерства оборони України ОСОБА_8 подано відзив (пояснення) на заяву ОСОБА_1 від 12.08.2025 року, які просить врахувати при постановленні рішення. Вважає, що право на звернення за отриманням одноразової грошової допомоги виникне у заявника, та інших осіб, виключно у випадку встановлення факту смерті особи або оголошення померлим.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).
Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).
За таких підстав суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності заінтересованих осіб, на підставі доказів, наявних у матеріалах справи, та за погодженням завника та решти заінтересованих осіб.
Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб ч.ч.3, 4 ст. 294 ЦПК України).
Вислухавши пояснення заявниці, її представника, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали провадження усправі № 753/11685/24,провадження № 61-16778св24,за заявою ОСОБА_4 про встановлення факту смерті ОСОБА_2 08.11.2023 року, заінтересовані особи Дарницький районний у м.Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, за наслідком вирішення якої Верховний Суд у постанові від 02.04.2025 року, скасовуючи постанову Київського апеляційного суду від 19.11.2024 року про задоволення заяви, залишивши в силі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03.07.2024 року, яким відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 , вказав, що з огляду на встановлені у справі обставини та наявність у заявниці вірогідного припущення про смерть ОСОБА_2 08.11.2023 року, вона не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про оголошення судом ОСОБА_2 померлим на підставі частини другої статті 46 ЦК України.Подібні за змістом висновки зроблені у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22 (провадження № 61-7094св23), у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і її вирішення по суті, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав.
Відповідно до висновків Верховного Суду, зроблених у постановах від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 та від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22 щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме того, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Заявник вказує, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв?язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (стаття 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї особи фізичної особи, про що зазначено у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі
№ 506/358/22 та від 13 березня 2024 року у справі № 204/7924/23.
Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.
Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема:
- встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України);
- встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України);
- встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України);
- визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).
Відповідно до ст.305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.
Згідно з частиною 1 статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою (ч.1 ст.308 ЦПК України).
Відповідно до частини 2 статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Згідно з частиною 3 статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку абоу зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 зазначеного Закону України).
Загальновідомою та такою, що не потребує доказування за змістом ст.82 ЦПК України є обставина, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, останній раз Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 29 жовтня 2024 року, згідно якого воєнний стан продовжений строком на 90 діб.
Відповідно до вимог ч.3 ст.49 ЦК України смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану.
Згідно з частинами третьою - четвертою статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Водночас пункт 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, деталізує положення статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою;ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;
д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
Встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 (а.с.13).
На ім`я ОСОБА_2 видано посвідчення серії НОМЕР_2 Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_3 , пред`явленням цього посвідчення має на пільги встановленя законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с.18).
Згідно із сповіщенням сім`ї (близьких родичів) зниклого безвісти від
21 листопада 2023 року, солдат ОСОБА_2 зник безвісти 08 листопада 2023 року в населеному пункті Бахмут Донецької області, захищаючи суверенітет і незалежність України (а.с.14).
23 листопада 2023 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 про зникнення безвісти солдата ОСОБА_2 .
У межах справи щодо службового розслідування з метою встановлення факту можливої загибелі під час виконання бойового завдання гранатометника 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 складено акт службового розслідування, згідно з яким ОСОБА_2 вважається зниклим безвісти 08 листопада 2023 року біля м.Бахмут Донецької області під час виконання бойового завдання. Згідно з рапортом від 08 листопада 2023 року командира 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_5 08 листопада 2023 року о 16:24 год під час виконання бойового завдання на позиції «ВП Тигр» гранатометник 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти солдат ОСОБА_2 унаслідок накату противника загинув - зник безвісти. З пояснень ОСОБА_6 від 16 листопада 2023 року відомо, що солдат ОСОБА_2 загинув, його тіло знаходиться на позиції внаслідок продовження активних бойових дій та через неможливість евакуації. 
У витязі з довідки-доповіді від 08 листопада 2023 року № 1821-5 щодо факту безвісно відсутнього в районі виконання бойового завдання гранатометника 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 , складеною командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_7 , встановлено, що ОСОБА_2 від отриманих поранень загинув на місці (а.с.19-46).
Згідно з довідкою про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 23 грудня 2023 року № 207 солдат ОСОБА_2 дійсно брав участьу заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в районі м.Бахмут Бахмутського району Донецької області. 
Також у довідці зазначено, що ця довідка є підставою для надання особі статусу члена сім?ї загиблого захисника України (а.с.47).
Як вбачається із витягу із журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 за номенклатурою ДСК 2023 № 8 (том 1) за 08 листопада 2023 року, під час оборонних дій солдат ОСОБА_2 при контакті з противником був атакований ручною осколковою гранатою і отримав множинні осколкові поранення, несумісні із життям (а.с.37-38).
В судовому засіданні заявниця станом на час розгляду заяви не спростувала доводи про те, що її син ОСОБА_2 пропав безвісти за обставин, що дають підставу припускати його загибель ІНФОРМАЦІЯ_2  поблизу н.п. Бахмут Донецької області під час проходження військової служби, відомостей про його перебування наразі не має, й в судовому засіданні нею подано копію свідоцтва про нагородження ОСОБА_2 (посмертно) Указом Президента України від 14.01.2026 року № 54/2026 «За мужність» ІІІ ступеня.
Відповідно до частини 2 статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Згідно з частиною 3 статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку абоу зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.
Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.
З огляду на викладене, виходячи зі змісту ст. 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, суд дійшов висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі, у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, заява ОСОБА_1 про оголошення ОСОБА_2 (військовослужбовця) під час виконання бойового завдання померлим за правилом частини 2 статті 46 ЦК України є обгрунтованою.
Оголошення особи померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.
Рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,- протягом шести місяців.
Особливості цієї категорії справ, є те що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущені смерті особи.
Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачає на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті.
У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.
Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України.
Заявник має мати особисту цивільну-правову заінтересованість в зміні правового статусу особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини, матеріальнно-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку - дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків.
Наведені заявником обставини та мета, з якою заявнику необхідно оголосити особу померлою, свідчать про наявність між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою такого матеріально-правового зв`язку.
Крім того в даному випадку існують і перешкоди у реалізації заявником прав або виконання обов`язків, пов`язаних з відсутністю особи, яку він просить оголосити померлою.
Приймаючи до уваги викладене, встановивши, що ОСОБА_2 зник безвісті за обставин, що дають підставу припускати його загибель ІНФОРМАЦІЯ_2 поблизу м.Бахмут Донецької області під час проходження військової служби, письмові докази не містять жодних суперечностей і дають можливість зробити вірогідне припущення про смерть ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 поблизу населеного пункту Бахмут Донецької області під час проходження військової служби та ведення бойових дій на території Донецької області, оскільки зібрані у справі докази дають підстави припустити можливу смерть (загибель) ОСОБА_2  внаслідок осколкового поранення гранатою, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», керуючись, п.9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, ст.ст.46, 47 ЦКУкраїни, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 305 - 308, 309, 352 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , заінтересовані особи: військова частина НОМЕР_1 , Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Міністерство оборони України, про оголошення фізичної особи померлим, - задовольнити.
Оголосити  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , громадянина України, - померлим.
Днем смерті  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , вважати   ІНФОРМАЦІЯ_4 поблизу м.Бахмут Донецької області під час проходження військової служби.
Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини.
Вжити заходів через органи опіки та піклування щодо встановлення опіки над майном майномОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.
У порядку ч.2 ст.308 ЦПК України після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою надіслати рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, - відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. За наявності в населеному пункті кількох нотаріусів, а також у випадках, коли місце відкриття спадщини невідоме, рішення надсилається до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

СУДДЯ   Коренюк А.М.

ПРИСЯЖНІ   Малишева І.В. 

Шаян М.О.