ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2026 року м. Дніпро Справа № 908/3082/21 (908/961/25)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач) 
суддів: Мороза В.Ф., Іванова О.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Корякіна Дмитра Вадимовича

на рішення Господарського суду Запорізької області (суддя Сушко Л.М.) від 23.10.2025 р. у справі № 908/3082/21 (908/961/25)

за позовом Фізичної особи-підприємця Корякіна Дмитра Вадимовича, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 
до арбітражного керуючого Сердюк Марини Миколаївни, 01033, м. Київ, вул. Сім`ї Прахових, 58/10, 2-й поверх, РНОКПП НОМЕР_2 
про стягнення 107 424,52 грн

в межах розгляду справи № 908/3082/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Плюс Ліфт", 69035, м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, 27, код ЄДРПОУ 35282075, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Запорізької області перебуває справа № 908/3082/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Плюс Ліфт” (код ЄДРПОУ 35282075).
У квітні 2025 р. до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Корякіна Дмитра Вадимовича до арбітражного керуючого Сердюк Марини Миколаївни про стягнення 107 424,52 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ліквідатор боржника арбітражний керуючий Сердюк Марина Миколаївна, як замовник аукціону з продажу майна боржника, несвоєчасно передала (не відступила право вимоги) позивачу, як покупцю, придбане на аукціоні майно, несвоєчасно підписала та передала покупцю акт про придбання майна на аукціоні.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 23.10.2025 р. у справі № 908/3082/21 (908/961/25):
- позовні вимоги задоволено частково;
- стягнуто з арбітражного керуючого Сердюк Марини Миколаївни, 01033, м. Київ, вул. Сім`ї Прахових, 58/10, 2-й поверх, РНОКПП НОМЕР_2 на користь Фізичної особи-підприємця Корякіна Дмитра Вадимовича, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 пеню у розмірі 16 165,56 (шістнадцять тисяч сто шістдесят п`ять) грн 56 коп. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 851 (одну тисячу вісімсот п`ятдесят одну) грн 81 коп.;
- в іншій частині позову відмовлено.
Не погодившись з цим рішенням господарського суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся фізична особа-підприємець Корякін Дмитро Вадимович, в якій просить:
- змінити резолютивну частину рішення Господарського суду Запорізької області від 23.10.2025 р. у справі № 908/3082/21 (908/961/25), виклавши її у наступній редакції:
- позовні вимоги задовольнити повністю;
- стягнути з арбітражного керуючого Сердюк Марини Миколаївни на користь фізичної особи-підприємця Корякіна Дмитра Вадимовича, за несвоєчасне відступлення замовником аукціону № BRD001-UA-20230705-54573 права вимоги покупцю, пеню у розмірі 50 759,86 грн;
- стягнути з арбітражного керуючого Сердюк Марини Миколаївни на користь фізичної особи-підприємця Корякіна Дмитра Вадимовича, за несвоєчасне підписання замовником аукціону № BRD001-UA-20230705-54573 акта та несвоєчасне надання його покупцю, пеню у розмірі 50 759,86 грн;
- стягнути з арбітражного керуючого Сердюк Марини Миколаївни на користь фізичної особи-підприємця Корякіна Дмитра Вадимовича збитки у розмірі 5 904,80 грн та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн;
- стягнути з арбітражного керуючого Сердюк Марини Миколаївни на користь фізичної особи-підприємця Корякіна Дмитра Вадимовича, судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема, зазначає, що відповідно до протоколу про проведення аукціону № BRD001-UA-20230705-54573 від 17.07.2023, ФОП Корякіна Д.В. було визначено переможцем повторного аукціону з продажу майна банкрута ТОВ «Плюс Ліфт», а саме дебіторської заборгованості за Договором № 3Б080219 від 08.02.2019, № ПБ040419-1 від 04.04.2019, № ПБ050419-2 від 05.04.2019 поставки, виконання монтажних та пусконалагоджувальних робіт, ліфтового обладнання укладеними з ТОВ «ПБФ ГРУП», на загальну суму 1 616 556,46 грн, оскільки позивач запропонував найвищу ціну на час закінчення аукціону, а саме 16 165,56 грн.
18 липня 2023 ТОВ «Ю.БІЗ», оператор авторизованого електронного майданчика, через якого ФОП Корякін Д.В. брав участь в аукціоні, було сплачено запропоновану ним ціну 16 165,56 грн на рахунок ТОВ «Плюс Ліфт», за рахунок коштів його гарантійного внеску, що підтверджується платіжною інструкцією № 15489150.
В порушення вимог статей 87, 88 КУзПБ, арбітражний керуючий Сердюк М.М. лише 09.04.2025 підписала акт про придбання майна на аукціоні від 13 грудня 2024 та надала його покупцю.
У зв`язку з допущеним арбітражним керуючим порушенням позивачем нараховано пеню у розмірі 50 759,86 грн (на підставі статті 87 КУзПБ) та у розмірі 50 759,86 грн (на підставі статті 88 КУзПБ), яку позивач просив суд першої інстанції стягнути з відповідача.
Крім того, внаслідок неправомірних дій арбітражного керуючого Сердюк М.М., позивач зазначає, що він змушений був звернутися до Господарського суду м. Києва з позовною заявою, про стягнення з ТОВ "Ю.БІЗ" залишку свого гарантійного внеску у сумі 63 934,81 грн, що був сплачений для участі в аукціоні № BRD001-UA-20230705-54573, у зв`язку з чим сплатив судовий збір у сумі 2 684,00 грн. В подальшому ФОП Корякін Д.В. подав апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2024 по справі № 910/11886/23, до якої було додано докази сплати судового збору у сумі 3 220,80 грн. Суму судового збору, сплаченого ФОП Корякіним Д.В. під час розгляду справи № 910/11886/23, у загальному розмірі 5 904,80 грн позивач вважає власними збитками, які також просив стягнути з відповідача.
В поданих до Центрального апеляційного господарського суду доповненнях до апеляційної скарги апелянт зазначив, зокрема, наступне:
- вважає, що суд першої інстанції зробив неправомірний висновок про те, що придбане ФОП Корякіним Д.В. на аукціоні право та акт про придбання майна на аукціоні, передані ліквідатором позивачу 11.12.2024;
- вважає неправомірним рішення суду першої інстанції в частині зменшення розміру неустойки, що підлягає стягненню з відповідача, оскільки, на думку апелянта, норми КУзПБ про застосування неустойки є імперативними і при її стягненні норми ЦК та ГК не застосовуються;
- також вважає неправомірним рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення збитків, оскільки, на переконання апелянта, сплачені ним суми судового збору є саме його збитками.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.12.2025 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Корякіна Дмитра Вадимовича на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.10.2025 р. у справі № 908/3082/21 (908/961/25) у письмовому провадженні без виклику та повідомлення учасників справи.
Арбітражний керуючий Сердюк Марина Миколаївна подала до Центрального апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 23.10.2025 р. у справі № 908/3082/21 (908/961/25) – без змін.
В обґрунтування своїх заперечень проти доводів апеляційної скарги арбітражний керуючий, зокрема, зазначає про те, що повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають принципу справедливості, співмірності, розумності та відповідають усталеній судовій практиці. Зокрема, погоджується з рішенням місцевого господарського суду про зменшення пені. Також повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, що витрати, зокрема зі сплати судового збору є такими, що понесені особою у зв`язку із реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді певної справи у суді. Такі витрати процесуальним законом віднесено до судових витрат, вони відшкодовуються в порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом, їх не можна визнати збитками чи шкодою у розумінні положень цивільного законодавства України й вони не можуть бути стягнуті за позовною вимогою у іншому провадженні.
Фізична особа-підприємець Корякін Дмитро Вадимович подав до Центрального апеляційного господарського суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу, у якій наполягає на тому, що внаслідок неправомірних дій відповідача він зазнав збитків, розмір яких неправомірно зменшений судом першої інстанції.
Також Фізична особа-підприємець Корякін Дмитро Вадимович звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з клопотаннями про зупинення розгляду справи, у якому просив зупинити провадження у справі № 908/3082/21 (908/961/25) до: закінчення перегляду у касаційному порядку справи № 925/1240/21 (925/268/25); закінчення перегляду у касаційному порядку справи № 908/3082/21. 
Судова колегія не знаходить підстав для задоволення обох зазначених клопотань, оскільки на час ухвалення цього рішення вищенаведені справи вже були розглянуті.
Арбітражний керуючий Сердюк Марина Миколаївна звернулась до Центрального апеляційного господарського суду із клопотанням про врахування судової практики, у якому просила суд апеляційної інстанції врахувати висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 925/1240/21 (925/268/25), які, на її думку, мають істотне значення для правильного вирішення цього спору.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 11.11.2021 р. відкрито провадження у справі № 908/3082/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Плюс Ліфт”.
Постановою Господарського суду Запорізької області від 21.06.2022 р. Товариство з обмеженою відповідальністю “Плюс Ліфт” визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Сердюк Марину Миколаївну.
16.06.2023 р. арбітражний керуючий Сердюк М.М. на офіційному веб-сейті Прозорро.Продажі розмістила оголошення про проведення аукціону з продажу майна банкрута ТОВ “Плюс Ліфт”, а саме Дебіторської заборгованості за Договором № ЗБ080219 від 08.02.2019 р., № ПБ040419-1 від 04.04.2019 р.; № ПБ050419-2 від 05.04.2019 р. поставки, виконання монтажних та пусконалагоджувальних робіт, ліфтового обладнання, укладеними з ТОВ “Плюс Ліфт” (ЄДРПОУ 39709878), на загальну суму 1 616 556,46 грн.
За результатами аукціону переможцем став ФОП Корякін Д.В., запропонувавши найвищу ціну за лот в розмірі 16 165,56 грн. Результат аукціону закріплено протоколом про проведення аукціону № BRD001-UA-20230705-54573 від 17.07.2023, який сформовано 17.07.2023 16:50:31. Зазначений протокол 18.07.2023 підписано електронними цифровими підписами ФОП Корякіна Д.В. та Карнауховою М.Д. від ТОВ “Ю.БІЗ” (оператор авторизованого електронного майданчика) та розміщено в електронній торговій системі.
18.07.2023 ТОВ “Ю.БІЗ” перерахувало на рахунок банкрута ТОВ “Плюс Ліфт” частину гарантійного внеску по лоту BRD001-UA-20230705-54573 в розмірі 16 165,56 грн, про що свідчить платіжна інструкція № 15489150 від 18.07.2023.
25.07.2023 до Господарського суду Запорізької області від Фізичної особи-підприємця Корякіна Дмитра Вадимовича надійшла скарга на дії (бездіяльність) ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю “Плюс Ліфт” арбітражного керуючого Сердюк Марини Миколаївни.
Згідно з ухвалою Господарського суду Запорізької області від 30.11.2023 у задоволенні скарги ФОП Корякіна Д.В. на дії (бездіяльність) ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю “Плюс Ліфт” арбітражного керуючого Сердюк Марини Миколаївни відмовлено.
07.12.2023 до Господарського суду Запорізької області від фізичної особи Корякіна Дмитра Вадимовича надійшла скарга на дії (бездіяльність) ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю “Плюс Ліфт” арбітражного керуючого Сердюк Марини Миколаївни, згідно з якою просив суд: зобов`язати ліквідатора ТОВ “Плюс Ліфт” - арбітражного керуючого Сердюк Марину Миколаївну відступити покупцю – фізичній особі підприємцю Корякіну Дмитру Вадимовичу право вимоги Дебіторської заборгованості за Договором № 3Б080219 від 08.02.2019 р., № ПБ040419-1 від 04.04.2019 р.; № ПБ050419-2 від 05.04.2019 р. поставки, виконання монтажних та пусконалагоджувальних робіт, ліфтового обладнання, укладеними з ТОВ “ПБФ ГРУП” (ЄДРПОУ 39709878), на загальну суму 1 616 556,46 грн та передати документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
В засіданні Господарського суду Запорізької області 19.11.2024 в усному порядку Корякін Д.В. уточнив вимоги, викладені у прохальній частині скарги, просив суд: зобов`язати ліквідатора ТОВ “Плюс Ліфт” - арбітражного керуючого Сердюк Марину Миколаївну відступити покупцю – фізичній особі підприємцю Корякіну Дмитру Вадимовичу право вимоги Дебіторської заборгованості за Договором № 3Б080219 від 08.02.2019 р., № ПБ040419-1 від 04.04.2019 р.; № ПБ050419-2 від 05.04.2019 р. поставки, виконання монтажних та пусконалагоджувальних робіт, ліфтового обладнання, укладеними з ТОВ “ПБФ ГРУП” (ЄДРПОУ 39709878), на загальну суму 1 616 556,46 грн, шляхом підписання акту придбання майна на аукціоні та укладання договору про відступлення права вимоги, а також передати документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
В обґрунтування скарги Корякін Д.В. зазначив, що відповідно до приписів Кодексу України з процедур банкрутства за результатами аукціону право вимоги відступається покупцю про що складається акт. А відповідно до приписів ст. 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Під час розгляду скарги Корякіна Д.В. на дії (бездіяльність) ліквідатора – арбітражного керуючого Сердюк М.М. від 25.07.2023 Господарським судом Запорізької області було встановлено обставини організації, проведення та оформлення результатів аукціону з продажу майна банкрута - дебіторської заборгованості за Договором № 3Б080219 від 08.02.2019 р., № ПБ040419-1 від 04.04.2019 р.; № ПБ050419-2 від 05.04.2019 р. поставки, виконання монтажних та пусконалагоджувальних робіт, ліфтового обладнання, укладеними з ТОВ “ПБФ ГРУП” (ЄДРПОУ: 39709878), на загальну суму 1 616 556,46 грн, що відображено в ухвалі суду від 30.11.2023, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 16.09.2024.
Таким чином, на цей час вже розглянуто та набрало чинності судове рішення (ухвала Господарського суду Запорізької області від 30.11.2023) щодо проведеного ліквідатором аукціону з продажу дебіторської заборгованості, у зв`язку з порушенням ліквідатором порядку його проведення та оформлення результатів, в якому були встановлені наступні факти, які мають преюдиційне значення і при розгляді цієї скарги на дії (бездіяльність) ліквідатора від 07.12.2023, та в силу вимог ч. 4 ст. 75 ГПК України не доказуються:
- ФОП Корякін Д.В. є переможцем аукціону з продажу майна банкрута ТОВ “Плюс Ліфт”, а саме Дебіторської заборгованості за Договором № ЗБ080219 від 08.02.2019 р., № ПБ040419-1 від 04.04.2019 р.; № ПБ050419-2 від 05.04.2019 р. поставки, виконання монтажних та пусконалагоджувальних робіт, ліфтового обладнання, укладеними з ТОВ “Плюс Ліфт” (ЄДРПОУ 39709878), на загальну суму 1 616 556,46 грн;
- ФОП Корякін Д.М. у повному обсязі сплатив за лот аукціону;
- складений ліквідатором акт про придбання майна на аукціоні від 21.07.2023 не відповідав приписам ст. 88 КУзПБ;
- ліквідатором не вжито належних заходів, визначених приписами Кодексу з процедур банкрута (в межах трьох робочих днів після повної сплати переможцем запропонованої ним ціни, впродовж встановленого строку для підписання продавцем та покупцем акту про придбання майна на аукціоні, та оформлення відступлення права вимоги до юридичної особи);
- за результатами аукціону не підписано акт про придбання майна на аукціоні.
З аналізу викладеного в ухвалі Господарського суду Запорізької області від 30.11.2023 суд дійшов висновку, що, ні Кодекс України з процедур банкрутства, ні Порядок організації та проведення аукціонів з продажу майна боржників у справах про банкрутство (неплатоспроможність) не визначає обов`язковим укладення договору відступлення права вимоги за результатами аукціону з продажу дебіторської заборгованості (права вимоги). При цьому сторони не позбавлені права укласти такий договір додатково, відповідно до норм Цивільного кодексу України, тобто за власним бажанням.
Вирішальним, на думку суду, при придбанні права вимоги на аукціоні з продажу майна боржника у справі про банкрутство, є саме акт придбання майна на аукціоні, як передбачено приписами КУзПБ та Порядком організації та проведення аукціонів з продажу майна боржників у справах про банкрутство (неплатоспроможність), враховуючи що приписи КУзПБ містять спеціальні норми, які мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.
В подальшому, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 19.11.2024 скаргу Корякіна Дмитра Вадимовича на дії (бездіяльність) ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю “Плюс Ліфт” арбітражного керуючого Сердюк Марини Миколаївни (вх. № 26264/08-08/23 від 07.12.2023) задоволено частково. Зобов`язано ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю “Плюс Ліфт” - арбітражного керуючого Сердюк Марину Миколаївну відступити покупцю – фізичній особі підприємцю Корякіну Дмитру Вадимовичу право вимоги Дебіторської заборгованості за Договором № 3Б080219 від 08.02.2019 р., № ПБ040419-1 від 04.04.2019 р.; № ПБ050419-2 від 05.04.2019 р. поставки, виконання монтажних та пусконалагоджувальних робіт, ліфтового обладнання, укладеними з ТОВ “ПБФ ГРУП” (ЄДРПОУ 39709878), на загальну суму 1 616 556,46 грн, шляхом оформлення (складання та підписання) акту придбання майна на аукціоні у відповідності до приписів ст. 87, 88 КУзПБ; та передати документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
04.12.2024 Господарський суд Запорізької області видав наказ про примусове виконання судового рішення, а саме ухвали Господарського суду Запорізької області від 19.11.2024 № 908/3082/21.
29.01.2025 до Господарського суду Запорізької області надійшла заява арбітражного керуючого Сердюк Марини Миколаївни про визнання таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Запорізької області від 04.12.2024 у справі № 908/3082/21.
Ухвалою суду від 20.02.2025 у задоволенні заяви арбітражного керуючого Сердюк Марини Миколаївни про визнання таким, що не підлягає виконанню наказ господарського суду Запорізької області від 04.12.2024 у справі № 908/3082/21 – відмовлено.
Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Плюс Ліфт" арбітражний керуючий Сердюк Марина Миколаївна звернулася до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила ухвалу Господарського суду Запорізької області від 20.02.2025 р. у справі № 908/3082/21 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Плюс Ліфт" арбітражної керуючої Сердюк Марини Миколаївни про визнання наказу Господарського суду Запорізької області від 04.12.2024 р. у справі № 908/3082/21 таким, що не підлягає виконанню.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 08.07.2025 апеляційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Плюс Ліфт" арбітражного керуючого Сердюк Марини Миколаївни на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 20.02.2025 р. у справі № 908/3082/21 – задоволено. Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 20.02.2025 р. у справі № 908/3082/21 – скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення заяви ліквідатора про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню. Визнано таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Запорізької області від 04.12.2024 р. у справі № 908/3082/21. Стягнуто з Корякіна Дмитра Вадимовича на користь ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Плюс Ліфт" арбітражного керуючого Сердюк Марини Миколаївни 2 422,40 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
У цій постанові Центральний апеляційний господарський суд зробив наступні висновки: На виконання ухвали Господарського суду Запорізької області від 19.11.2024 р. у справі № 908/3082/21 ліквідатор ТОВ "Плюс Ліфт" арбітражний керуючий Сердюк М.М. на адресу ФОП – Корякіна Дмитра Вадимовича ( АДРЕСА_2 ) цінним листом з описом 06.12.2024 (наступний день після закінчення строку на апеляційне оскарження) був направлений: Оригінал акту про придбання майна на аукціоні № BRD001-UA-20230705-54573 від 06.12.2024, підписаний ліквідатором ТОВ "Плюс Ліфіт", арбітражною керуючою Сердюк М.М. (два оригінальних примірника) та документи, що стосуються права вимоги та наявні у ліквідатора, а саме: Оригінал договору № ПБ050419-2 поставки, виконання монтажних та пусконалагоджувальних робіт ліфтового обладнання від 05.04.2019 р., Оригінал додатку № 1 (технічна характеристика ліфтів моделі BL1) до договору № ПБ050419-2 поставки, виконання монтажних та пусконалагоджувальних робіт ліфтового обладнання від 05.04.2019 р., Оригінал додатку № 2 (спільні заходи між ТОВ "ПБФ ГРУП" (Головний підрядник) та ТОВ "Богдан Ліфт" (Підрядник) по безпечному виконанню робіт) до договору № ПБ050419-2 поставки, виконання монтажних та пусконалагоджувальних робіт ліфтового обладнання від 05.04.2019 р., Оригінал додатку № 3 (перелік підготовчих робіт, які виконує головний підрядник та підрядник) до договору № ПБ050419-2 поставки, виконання монтажних та пусконалагоджувальних робіт ліфтового обладнання від 05.04.2019 р., Оригінал додатку № 4 (акт приймання-передачі місця виконання робіт) до договору № ПБ050419-2 поставки, виконання монтажних та пусконалагоджувальних робіт ліфтового обладнання від 05.04.2019 р., Оригінал Акту прийому-передачі ліфта в/п 1000 кг, за адресою м. Київ, пров. Приладний 10б, буд. 2 від 02.09.2020 р. Картка рахунку 361 до договору № ПБ050419-2., Оригінал договору № 3Б080219 поставки, виконання монтажних та пусконалагоджувальних робіт ліфтового обладнання від 08.02.2019 р,. Оригінал додатку № 1 (технічна характеристика ліфтів моделі BL1) до договору № 3Б080219 поставки, виконання монтажних та пусконалагоджувальних робіт ліфтового обладнання від 08.02.2019 р., Оригінал додатку № 2 (спільні заходи між ТОВ "ПБФ ГРУП" (Головний підрядник) та ТОВ "Богдан Ліфт" (Підрядник) по безпечному виконанню робіт) до договору № 3Б080219 поставки, виконання монтажних та пусконалагоджувальних робіт ліфтового обладнання від 08.02.2019 р., Оригінал додатку № 3 (перелік підготовчих робіт, які виконує головний підрядник та підрядник) до договору № 3Б080219 поставки, виконання монтажних та пусконалагоджувальних робіт ліфтового обладнання від 08.02.2019 р., Оригінал додатку № 4 (акт приймання-передачі місця виконання робіт) до договору № 3Б080219 поставки, виконання монтажних та пусконалагоджувальних робіт ліфтового обладнання від 08.02.2019 р., Картку рахунку 361 до договору № 3Б080219, Оригінал договору № ПБ040419-1 поставки, виконання монтажних та пусконалагоджувальних робіт ліфтового обладнання від 04.04.2019 р., Оригінал додатку № 1 (технічна характеристика ліфтів моделі BL1) до договору № ПБ040419-1 поставки, виконання монтажних та пусконалагоджувальних робіт ліфтового обладнання від 04.04.2019 р., Оригінал додатку №2 (спільні заходи між ТОВ "ПБФ ГРУП" (Головний підрядник) та ТОВ "Богдан Ліфт" (Підрядник) до договору № ПБ040419-1 поставки, виконання монтажних та пусконалагоджувальних робіт ліфтового обладнання від 04.04.2019 р., Оригінал додатку № 3 (перелік підготовчих робіт, які виконує головний підрядник та підрядник) до договору № ПБ040419-1 поставки, виконання монтажних та пусконалагоджувальних робіт ліфтового обладнання від 04.04.2019 р., Оригінал додатку № 4 (акт приймання-передачі місця виконання робіт) до договору № ПБ040419-1 поставки, виконання монтажних та пусконалагоджувальних робіт ліфтового обладнання від 04.04.2019 р., Картку рахунку 361 до договору № ПБ040419-1 Копія видаткової накладної № ФК-0000037 від 26.07.2019 р., Копію акту передачі під збереження для виконання будівельно-оздоблювальних робіт на будівництві житлового комплексу за адресою: м. Київ, вул. Заболотного, 15, секція № 5, Копію акту передачі під збереження для виконання будівельно-оздоблювальних робіт на будівництві житлового комплексу за адресою: м. Київ, вул. Заболотного, 15, секція № 4.
Згідно з відомостями, що містяться на сайті Укрпошта, лист з трекінг номером 0103300158750 Корякін Д.В. отримав особисто 11.12.2024 р., однак підписаного примірника зі свого боку не повернув.
В ухвалі Господарського суду Запорізької області від 19.11.2024 у справі визначено спосіб її виконання шляхом оформлення (складання та підписання) акту придбання майна на аукціоні у відповідності до приписів ст. 87, 88 КУзПБ; та передачі документів, які засвідчують права, що передаються, та інформації, яка є важливою для їх здійснення.
З огляду на вищенаведене та у зв`язку з виконанням ліквідатором ухвали Господарського суду Запорізької області від 19.11.2024 у справі, шляхом складання та підписання акту про придбання майна на аукціоні та направлення покупцю документів, які засвідчують права, що передаються, наявні обґрунтовані підстави для задоволення заяви про визнання наказу про примусове виконання судового рішення, виданого Господарським судом Запорізької області 04.12.2024 таким що не підлягає виконанню.
З огляду на усе вищевикладене, судова колегія апеляційного суду визнала доводи апеляційної скарги обґрунтованими, а оскаржувану ухвалу суду такою, що не відповідає фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, тому вирішила апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване судове рішення скасувати з прийняттям нового рішення про задоволення заяви ліквідатора про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.
Отже, апеляційним судом встановлено, що придбане ФОП Корякіним Д.В. на аукціоні майнове право та акт про придбання майна на аукціоні ліквідатором передані відповідачу 11.12.2024.
Ухвалюючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позовних вимог, місцевий господарський суд встановив наявність порушення з боку відповідача в частині своєчасного передання права вимоги та оформлення відповідного акту. Водночас суд першої інстанції дійшов висновку про можливість зменшення нарахованої позивачем пені. Також місцевий господарський суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги в частині стягнення з відповідача збитків є необґрунтованими, оскільки в якості збитків позивачем заявлені його витрати зі сплати судового збору в інших справах, що не може кваліфікуватися як збитки.
Щодо цих висновків місцевого господарського суду колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
Так, у цій справі встановлено, що після перемоги ФОП Корякіна Д.В. на аукціоні щодо продажу дебіторської заборгованості боржника та повної сплати ним вартості лота ліквідатор не підписав і не передав у встановлений законом строк акт про придбання майна на аукціоні та не відступив покупцеві право вимоги. Натомість ліквідатор склав акт про визнання аукціону таким, що не відбувся, який у подальшому був визнаний судами неправомірним. Лише 11.12.2024 р. право вимоги було фактично відступлено покупцю та оформлено відповідний акт.
У зв`язку з цим ФОП Корякін Д.В. звернувся з позовом про стягнення з ліквідатора пені за статтею 87 КУзПБ (за несвоєчасне відступлення права вимоги) та за статтею 88 КУзПБ (за несвоєчасне підписання та надання акта про придбання майна на аукціоні), а також збитків у вигляді понесених ним судових витрат в іншій справі.
Отже, як вбачається з матеріалів справи, суд встановив протиправну бездіяльність відповідача як замовника аукціону щодо передачі придбаного на аукціоні права вимоги (несвоєчасне підписання замовником аукціону акта про придбання майна на аукціоні).
Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 656 ЦК України).
Згідно з вимогами частини четвертої статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
Відповідно до положень статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 61 КУзПБ визначені повноваження ліквідатора, які він здійснює з дня свого призначення, зокрема приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута.
Статтею 62 КУзПБ визначено, що усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси. Майно, визначене родовими ознаками, що належить банкруту на праві володіння або користування, включається до складу ліквідаційної маси.
Постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 № 865 затверджено Порядок організації та проведення аукціонів з продажу майна боржників у справах про банкрутство (неплатоспроможність) (далі - Порядок проведення аукціону, Порядок).
Замовником аукціону є арбітражний керуючий, призначений господарським судом у порядку, встановленому КУзПБ (пункту 2 розділу І Порядку).
Відповідно до вимог пункту 42 розділу V Порядку проведення аукціонів, замовник аукціону через свій особистий кабінет вносить до системи інформацію про продаж майна та формує лот (оголошення про проведення аукціону).
Згідно з частиною другою статті 78 КУзПБ переможцем аукціону є учасник, який запропонував найвищу ціну на час закінчення аукціону.
Чинним законодавством не встановлено, що під час визначення на аукціоні переможця публічних торгів, до нього автоматично переходить право власності на предмет (об`єкт) аукціону (лот).
Згідно з частиною третьою статті 83 КУзПБ протокол про проведення аукціону підписується оператором відповідного авторизованого електронного майданчика та переможцем аукціону.
У статті 658 ЦК України закріплено, що правочин купівлі продажу укладається між власником майна та покупцем, а отже й підписання документів щодо передання права власності та передання предмету (об`єкту) купівлі-продажу має бути здійснено ними.
У частині третій статті 87 КУзПБ визначено, що протокол про проведення аукціону та акт про придбання майна на аукціоні є підставою для видачі нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та державної реєстрації права власності або іншого майнового права на нерухоме майно в порядку, передбаченому законодавством.
Відповідно до вимог частини першої статті 88 КУзПБ в акті про придбання майна на аукціоні зазначаються усі істотні умови, що ставляться до угод/договорів купівлі-продажу.
Порядок підписання акта про придбання майна на аукціоні з переможцем аукціону визначено статтею 88 КУзПБ.
Згідно з абзацом 1 пункту 86 розділу VIII Порядку проведення аукціонів переможець аукціону зобов`язаний на підставі протоколу про проведення аукціону сплатити запропоновану ним ціну на рахунок боржника (з урахуванням різниці між розміром сплаченого гарантійного внеску і розміром винагороди оператора) в порядку та строки, встановлені статтею 85 КУзПБ.
Частиною першою статті 85 КУзПБ передбачено, що покупець зобов`язаний сплатити запропоновану ним ціну (з урахуванням різниці між розміром сплаченого гарантійного внеску і розміром винагороди оператора авторизованого електронного майданчика) на ліквідаційний рахунок боржника протягом 10 робочих днів з дня оприлюднення в електронній торговій системі інформації про результати аукціону.
Однак після складання протоколу проведення аукціону та повної сплати переможцем аукціону ціни реалізації лоту законодавство покладає на учасників та інших вищеперелічених осіб, що причетні до цього електронного аукціону, в подальшому, виконання відповідних необхідних дій та заходів у встановленому порядку для завершення аукціону та переходу права власності на майно/майнове право по лоту від продавця до покупця.
Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 02.10.2024 у справі № 921/184/16-г/10 (921/630/22).
Передача майна, майнових прав та відступлення права вимоги, а також складення акта про придбання майна на аукціоні здійснюються відповідно до статей 87 і 88 КУзПБ.
Акт про придбання майна на аукціоні підписується продавцем та покупцем не пізніше трьох робочих днів після повної сплати переможцем ціни. Акт про придбання майна на аукціоні складається у простій письмовій формі та не потребує нотаріального посвідчення.
Згідно з пунктом 93 Порядку організації та проведення аукціону, передача майна, майнових прав та відступлення права вимоги, а також складення акта про придбання майна на аукціоні здійснюються відповідно до статей 87 і 88 КУзПБ.
Придбане на аукціоні майно, майнове право передається, а право вимоги відступається покупцю після повної сплати запропонованої ним ціни. Про передачу майна складається акт про придбання майна на аукціоні. Протокол про результати аукціону та акт про придбання майна на аукціоні є підставою для видачі нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та державної реєстрації права власності або іншого майнового права на нерухоме майно в порядку, передбаченому законодавством. Протокол про результати аукціону та акт про придбання майна на аукціоні є підставою для реєстрації права власності або іншого майнового права на рухоме майно в порядку, передбаченому законодавством (стаття 87 КУзПБ).
Верховний Суд у постанові від 02.10.2024 у справі № 921/184/16-г/10 (921/630/22) зазначив, що неодмінною передумовою набуття права власності переможцю електронного аукціону (покупцем) на предмет (об`єкт) аукціону у сукупності є:
- складання і підписання оператором електронного майданчика та переможцем аукціону протоколу про результати електронного аукціону;
- сплата, шляхом зарахування на ліквідаційний рахунок боржника повної ціни реалізації лота, визначеної інформацією про результати аукціону в ЕТС Прозорро.Продажі;
- надіслання покупцем вимоги про передання майнового права продавцю/ замовнику аукціону, складання, і підписання боржником - продавцем та переможцем аукціону - покупцем акту про придбання майна на аукціоні.
Таким чином, акт про придбання майна на аукціоні у правовідносинах, що виникають у процедурі банкрутства, виконує функцію спеціального правовстановлюючого документа, з яким закон пов`язує виникнення у покупця суб`єктивного права на відповідний об`єкт.
Водночас стаття 88 КУзПБ встановлює обов`язок замовника аукціону забезпечити належне та своєчасне оформлення результатів аукціону шляхом складання і підписання акта про придбання майна. Цей обов`язок має самостійне значення, оскільки саме належне оформлення такого акта створює для покупця юридичну можливість реалізувати набуте право, зокрема звернутися за його державною реєстрацією або здійснити інші передбачені законом дії.
Таким чином, у межах правовідносин, що виникають за результатами аукціону, законодавець виокремлює дві групи обов`язків замовника аукціону: 1) обов`язок щодо належного оформлення результатів аукціону (складання та підписання акта); 2) обов`язок щодо передачі об`єкта (майна, майнових прав, відступлення права вимоги).
Зазначені обов`язки відрізняються за своєю правовою природою, змістом та наслідками їх невиконання. Перший із них спрямований на документальне закріплення результатів аукціону як юридичного факту, з яким закон пов`язує виникнення права; другий - на забезпечення реального переходу об`єкта цивільних прав до покупця та можливості здійснення ним відповідних правомочностей.
При цьому ці обов`язки не перебувають у відносинах "форма - зміст" однієї і тієї ж дії, оскільки кожен із них має самостійне нормативне закріплення та може бути порушений незалежно від іншого. Зокрема, не виключається ситуація, коли акт про придбання майна на аукціоні складено та підписано належним чином, однак дії щодо передачі майна фактично не вчинені, що позбавляє покупця можливості реалізувати набуте право. Водночас можливе і протилежне - вчинення окремих дій, спрямованих на передачу відповідного майна, за відсутності належного оформлення результатів аукціону, що унеможливлює належну легалізацію такого права у встановленому законом порядку.
Отже, акт про придбання майна на аукціоні та дії щодо передачі майна або відступлення права вимоги є різними юридичними фактами у складі складного юридичного складу, який забезпечує набуття та реалізацію покупцем відповідного права. Кожен із цих елементів має самостійне значення, а їх сукупність забезпечує досягнення правового результату, передбаченого законом.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 28.05.2026 р. у справі № 925/1240/21(925/268/25) дійшов висновку, що невиконання обов`язку щодо підписання акта про придбання майна на аукціоні та невчинення дій щодо передачі об`єкта придбання становлять окремі порушення різних за своєю правовою природою обов`язків, встановлених законом, що виключає можливість їх ототожнення як одного правопорушення.
Водночас Верховний Суд враховав, що у правозастосовній практиці акт про придбання майна на аукціоні розглядається як правочин, який опосередковує перехід прав від боржника до покупця, зокрема і у випадку відступлення права вимоги.
Відповідно, порушення обов`язку щодо належного оформлення результатів аукціону (непідписання або несвоєчасне підписання акта) та порушення обов`язку щодо передачі об`єкта придбання є самостійними підставами для застосування відповідальності, оскільки кожне з них спричиняє різні правові наслідки та порушує різні права покупця.
Згідно з частиною другою статті 87 КУзПБ замовник аукціону, який не передав покупцю на його вимогу рухоме майно, майнове право або не відступив право вимоги після повної сплати ціни, сплачує пеню у розмірі 0,5 відсотка на день від ціни продажу за період прострочення.
У частині другій статті 88 зазначеного Кодексу передбачено, що за несвоєчасне підписання замовником аукціону акта чи несвоєчасне надання його покупцю замовник аукціону сплачує пеню у розмірі 0,5 відсотка на день від ціни продажу за період прострочення.
Водночас Верховний Суд звернув увагу, що розмежування обов`язків замовника аукціону щодо підписання акта про придбання майна на аукціоні та щодо передачі об`єкта придбання не виключає необхідності оцінки фактичних обставин конкретної справи з точки зору характеру допущеного порушення.
У випадку, коли несвоєчасне підписання акта про придбання майна на аукціоні одночасно зумовлює неможливість здійснення передачі майна або відступлення права вимоги, відповідна бездіяльність замовника аукціону фактично проявляється як єдиний триваючий стан порушення, що охоплює невиконання кількох передбачених законом обов`язків.
У вказаній постанові Верховний Суд виснував, що за таких обставин підстави для застосування відповідальності, передбаченої статтями 87 та 88 КУзПБ, формально наявні, однак нарахування пені за кожним із зазначених порушень за один і той самий період прострочення має оцінюватися з урахуванням правової природи неустойки та загальних засад цивільного законодавства.
Так, як вбачається з матеріалів справи № 908/3082/21 (908/961/25) та встановлено судом першої інстанції, внаслідок підписання акта про придбання майна на аукціоні позивачу фактично було відступлено придбане ним право вимоги.
У цій ситуації, коли одні й ті самі фактичні обставини (бездіяльність замовника аукціону) зумовили одночасне порушення кількох обов`язків, застосування до нього декількох видів неустойки за один і той самий період прострочення без урахування принципів розумності та пропорційності може призводити до покладення на боржника надмірного тягаря відповідальності.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20), щодо обрання варіанту реалізації розсуду суду у контексті застосування його у системному зв`язку з нормами законодавчих актів, а саме статей 3, 549, 628, 629 ЦК України та статті 61 Конституції України слід керуватися визначеним частиною першою статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства, яким є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Відтак реалізація повноважень із суддівського розсуду має спрямовуватися на вибір оптимального варіанту розв`язання спірного правового питання, пошук необхідної правової норми, її розуміння та інтерпретацію, справедливе вирішення спору відповідно до встановлених судами обставин кожної конкретної справи.
Велика Палата Верховного Суду зауважила, що гарантована статтею 61 Конституції України заборона подвійного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (лат. non bis in idem - "двічі за одне й те саме не карають") має на меті уникнути несправедливого покарання.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 28.05.2026 р. у справі № 925/1240/21(925/268/25) дійшов висновку, що у кожному конкретному випадку суд має оцінювати, чи є порушення самостійними у фактичному вимірі, чи вони зумовлені єдиною поведінкою боржника, та відповідно визначати обсяг відповідальності, який відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності.
Застосовуючи наведений підхід до спірних правовідносин з урахуванням встановлених фактичних обставин, колегія суддів враховує, що у цій справі одночасне стягнення пені за несвоєчасне підписання акта про придбання майна на аукціоні та за непередання права вимоги є подвійним стягненням пені за несвоєчасне виконання зобов`язання, що не узгоджується з приписами статті 61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Отже суд першої інстанції помилково не застосував до спірних правовідносин приписи статті 61 Конституції України та помилково застосував статтю 87 КУзПБ.
З огляду на зазначене, у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позову про стягнення пені за несвоєчасне відступлення замовником аукціону права вимоги покупцю на підставі статті 87 КУзПБ за період з 22.07.2023 по 11.12.2024.
Водночас, апеляційний суд враховує, що згідно з частиною першою статті 216 Господарського кодексу України (тут і далі, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, надалі - ГК України) за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором.
За змістом частин першої – третьої статті 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Крім зазначених у частині другій цієї статті господарських санкцій, до суб`єктів господарювання за порушення ними правил здійснення господарської діяльності застосовуються адміністративно-господарські санкції.
Згідно зі статтею 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.
Учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності (стаття 2 ГК України).
Як зазначалося вище, положеннями статті 88 КУзПБ передбачено обов`язок сплати замовником аукціону пені за несвоєчасне підписання замовником аукціону акта чи несвоєчасне надання його покупцю.
При цьому КУзПБ не містить нормативного визначення пені.
Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник зобов`язаний сплатити у разі порушення зобов`язання. Пенею визнається неустойка, що обчислюється у відсотках від суми простроченого зобов`язання за кожний день прострочення.
Згідно зі статтею 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до частини першої статті 230 ГК України учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).
Згідно із частиною четвертою статті 231 вказаного Кодексу розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Колегія суддів зауважує, що продаж майна боржника у процедурі банкрутства хоча і здійснюється у спеціальному порядку, визначеному КУзПБ, однак за своєю правовою природою породжує майнові зобов`язальні правовідносини між продавцем (замовником аукціону) та покупцем щодо передачі відповідного майна і виконання пов`язаних із цим обов`язків. Сам факт того, що відповідальність за порушення таких обов`язків встановлена спеціальним законом, не змінює приватноправової природи спірних правовідносин.
Частиною другою статті 551 ЦК України передбачено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Отже, закон прямо допускає встановлення неустойки не лише договором, а й законом.
Положення статей 87, 88 КУзПБ визначають наслідки порушення замовником аукціону обов`язків у межах майнового зобов`язання перед покупцем, а передбачена цими нормами пеня підлягає сплаті саме на користь контрагента у відповідних правовідносинах, а не на користь держави чи іншого суб`єкта владних повноважень, що також не дає підстав ототожнювати її з публічно-правовими фінансовими санкціями.
Таким чином, до пені, нарахованої за приписами статей 87, 88 КУзПБ, застосовуються загальні положення ЦК України щодо неустойки, зокрема, і статті 551 цього Кодексу.
А тому колегія суддів відхиляє доводи апелянта про неможливість застосування до спірних правовідносин положень статті 551 ЦК України.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі ст. 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22 дійшов таких висновків:
- розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90 %, 70 % чи 50 % тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частини першої, другої статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України, тобто у межах судового розсуду;
- індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, свідчить про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено. Наведене, у свою чергу, вимагає, щоб розмір неустойки відповідав принципам верховенства права.
Завдання неустойки - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.
Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер. Вона не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за неналежне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.
Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (подібний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18).
Закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд - оцінити при ухваленні рішення.
Таким чином, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.
В обґрунтування клопотання про зменшення розміру пені відповідач зазначив, що ФОП Корякіним Д.В. здійснено розрахунок, згідно з яким нараховано пеню у розмірі 101 519,72 грн на суму 16 165,56 грн, що є ціною придбаного лота – права вимоги. При цьому, Позивач отримав право вимоги на загальну суму 1 616 556,46 грн, сплативши за нього 1 %. Таким чином, вбачається неспівмірність нарахованої пені порівняно з витратами, які Позивач поніс на придбання лоту, що суперечить загальноприйнятим принципам розумності, добросовісності та справедливості.
Так, вирішуючи питання про зменшення розміру пені, що має бути стягнена з відповідача на користь позивача, місцевий господарський суд врахував наступне:
- позивач не зазнає жодних матеріальних збитків у зв`язку із порушенням відповідачем своїх зобов`язань. 16 165,56 грн - ціна придбаного лота – права вимоги. При цьому, позивач отримав право вимоги на загальну суму 1 616 556,46 грн сплативши за нього 1 %. Стягнення з відповідача пені у сумі 16 165,56 грн повністю компенсують йому витрати за отримане на аукціоні право вимоги;
- співмірність нарахованої позивачем пені порівняно з витратами, які позивач поніс на придбання лоту, суперечить загальноприйнятим принципам розумності, добросовісності та справедливості;
- стягнення з відповідача пені є мірою відповідальності останнього за порушення, а не способом збагачення іншої сторони.
З огляду на наведене, виходячи з критеріїв розумності, справедливості та пропорційності, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, судова колегія констатує, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені до суми 16 165,56 грн.
Також, судова колегія відхиляє доводи апелянта про неправомірність рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача збитків, які визначені позивачем як витрати на сплату судового збору в іншій справі, з огляду на таке.
Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (частини перша та друга статті 22 ЦК України).
Як зазначено позивачем в обґрунтування позовної вимоги про стягнення збитків, він звернувся до Господарського суду м. Києва з позовною заявою, про стягнення з ТОВ "Ю.БІЗ" залишку свого гарантійного внеску у сумі 63 934,81 грн, що був сплачений для участі в аукціоні № BRD001-UA-20230705-54573, у зв`язку з чим сплатив судовий збір у сумі 2 684,00 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.04.2024 по справі № 910/11886/23 ФОП Корякіну Д.В. у задоволенні позову відмовлено повністю. Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладений на позивача.
22.04.2024 ФОП Корякіним Д.В. було подано апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2024 по справі № 910/11886/23, до якої було додано докази сплати судового збору у сумі 3 220,80 грн.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.06.2024 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Корякіна Дмитра Вадимовича залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2024 у справі № 910/11886/23 залишено без змін. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладені на скаржника.
Отже позивачем заявлені до стягнення з відповідача збитки у розмірі 5 904,80 грн, що є загальною сумою судових витрат, сплачених позивачем у справі № 910/11886/23.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц зазначила, що судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується виключно процесуальним законодавством. Судові витрати не є збитками в розумінні статті 22 ЦК України, не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися як збитки. У разі коли питання про судові витрати не було вирішено при ухваленні рішення, суд, що його ухвалив, вирішує питання за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи шляхом ухвалення додаткового рішення.
За висновками Великої Палати Верховного Суду процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову; такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством (пункт 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 462/6473/16-ц за провадженням № 14-400 цс 18, пункт 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 688/2479/16-ц за провадженням № 14-447цс19, пункт 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 489/5045/18 за провадженням № 14-191 цс 19).
Враховуючи наведені правові висновки Великої Палати Верховного Суду, судова колегія констатує, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що витрати, пов`язані зі сплатою судового збору не є тотожними реальним збиткам (грошовій вартості втраченого майна та додаткових витрат на його відновлення) та не набувають відповідних ознак унаслідок нереалізації права на їх відшкодування у передбаченому законом порядку, а отже ухвалив правильне рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення збитків.
З урахуванням усього вищенаведеного, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскаржуване рішення в цілому відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Запорізької області від 23.10.2025 р. у цій справі відсутні.
Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3 633,60 грн слід покласти на останнього.
З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 264, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Корякіна Дмитра Вадимовича на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.10.2025 р. у справі № 908/3082/21 (908/961/25) – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 23.10.2025 р. у справі № 908/3082/21 (908/961/25) – залишити без змін. 
Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, покласти на Фізичну особу-підприємця Корякіна Дмитра Вадимовича.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право на касаційне оскарження постанови та строк оскарження встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя О.Г. Іванов