^____________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 947/19794/26
Провадження № 2/947/4862/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2026 року м. Одеса
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Скриль Ю.А., 
за участю секретаря судового засідання Приймака Р.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі у залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, 

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад позовних вимог
Позивачка звернулась до суду з позовом до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилась спадщина на належне останній за час життя майно, у тому числі на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно зі Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , народилась позивачка ОСОБА_1 , батьками якої зазначені: батько – ОСОБА_3 , мати – ОСОБА_4 .
Позивачка ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , та єдиним спадкоємцем за заповітом.
У встановлений законом 6-ти місячний строк ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_2 шляхом подання заяви про прийняття спадщини
до Київської державної нотаріальної контори, на підставі якої була
відкрита спадкова справа № 830/2025.
Постановою державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори Білик О.Г. від 03.04.2026 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , з підстав того, що наданий договір №99-987М купівлі-продажу нерухомого майна від 05.08.1999 не посвідчений нотаріально, також зареєстрований на товарній біржі договір був укладений за участю неповнолітнього, що виключає у біржі можливість посвідчувати такий договір, а відтак не відповідає вимогам чинного законодавства до відповідного виду договорів.
З метою захисту своїх майнових прав позивачка звернулась до суду з вказаним позовом.
Відзив на позовну заяву
Правом подання відзиву на позовну заяву сторона відповідача не скористалась.
Процесуальні дії та рух справи
Позивачка через свого представника – адвоката Селезньову Т.В. 12.05.2026 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з вказаним позовом.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 18.05.2026 відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 17.06.2026.
Вказаною ухвалою судді також задоволено клопотання позивача про витребування доказів у справі: витребувано у державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори м. Одеси Білик Олени Георгіївни копію спадкової справи № 830/2025, відкритої до майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
16.06.2026 до суду надійшла витребувана скан-копія спадкової справи.
У підготовче засідання 17.06.2026 відповідач не з`явився, про дату, час і місце його проведення повідомлявся належним чином.
Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, відповідач 04.06.2026 отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та повістка у судове засідання.
Причини неявки суду не повідомив.
Підготовче засідання відкладене на 06.07.2026 з метою надання можливості відповідачу реалізувати право подання відзиву на позов, п`ятнадцятиденний строк надання якого станом на 17.06.2026 не сплинув.
У підготовче засідання 06.07.2026 сторони не з`явились, про дату час і місце проведення його проведення представники сторін повідомлялись належним чином, про що свідчать Довідки про доставку електронного документу до особистих електронних кабінетів в підсистемі «Електронний суд» представників сторін.
Від представника позивача надійшла заява про проведення підготовчого засідання 06.07.2026 без участі сторони позивача, проти закриття підготовчого провадження у справі не заперечує.
Від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов, заяви/клопотання до суду також від сторони відповідача не надходили.
З огляду на належність повідомлення сторін у справі про проведення підготовчого засідання, відсутності підстав для відкладення засідання та оголошення перерви у його проведенні, суд вважав за можливе проводити підготовче засідання за відсутності належним чином повідомлених сторін та їх представників.
У підготовчому засіданні 06.07.2026 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні 06.08.2026.
У судовому засіданні 06.08.2026 заслухана позиція представника позивачки, встановлені фактичні обставини справи, стороною позивача надані пояснення. Суд оголосив перерву у проведенні судового засідання на стадії дослідження доказів до 10.09.2026.
08.09.2026 до суду надійшла заява представника позивачки щодо подальшого розгляду справи за відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги сторона позивача підтримує та просить задовольнити.
У судове засідання 10.09.2026 відповідач не з`явився, про дату, час і місце його проведення повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомлені. Заяви та клопотання від сторони відповідача до суду не надходили.
Підстав для відкладення судового засідання відповідно до норм ст. 223 ЦПК України, суд не встановив.
У судовому засіданні 10.09.2026 досліджені докази.
За наслідком розгляду даної справи, суд перейшовши до стадії ухвалення судового рішення.
Оскільки розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Встановлені обставини справи
Установлено, що після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилась спадщина на належне останній за час життя майно, у тому числі на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно зі Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , народилась позивачка ОСОБА_1 , батьками якої зазначені: батько – ОСОБА_3 , мати – ОСОБА_4 .
Також судом встановлено, що відповідно до Посвідки-Свідоцтва про припинення шлюбу № 939 батьки позивачки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 припинили шлюб.
У подальшому, 09.08.1959, мати позивачки ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб. ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_6 
10.10.1978 вказаний шлюб був розірваний, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 .
Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , мати позивачки ОСОБА_6 26.12.1978 уклала шлюб з ОСОБА_7 . Після укладення шлюбу ОСОБА_6 присвоєне прізвище чоловіка – ОСОБА_2 .
З огляду на встановлені обставини, суд встановив, що позивачка ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З витребуваних судом матеріалів спадкової справи №830/2025, встановлено, що остання заведена щодо спадщини померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса за наслідком звернення позивачки ОСОБА_1 .
З матеріалів спадкової справи №830/2025щодо спадщини померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , вбачається, що відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №83125712 від 04.11.2025, станом на час смерті спадкодавця, даний заповіт складений ОСОБА_2 , посвідчений 07.12.2001 державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори за реєстровим номером № 3-4574, був чинним.
Єдиним спадкоємцем за даним заповітом в межах усього належного майна ОСОБА_2 , де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось , та все те, що буде їй належати на день смерті та на що вона за законом матиме право, є позивачка ОСОБА_1 . 
Отже, позивачка є єдиним спадкоємцем до майна ОСОБА_2 , та яка реалізувала в межах встановленого законом шестимісячного строку дії з прийняття спадщини до майна спадкодавця, шляхом звернення з відповідною заявою до приватного нотаріуса.
Однак, з наданих позивачем до позову документів вбачається, що 03.04.2026 держаним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Білик О.Г. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , з підстав того, що наданий договір № 99-987М купівлі-продажу нерухомого майна від 05.08.1999 не посвідчений нотаріально, а відтак не відповідає вимогам чинного законодавства до відповідного виду договорів.
Вказані обставини стали підставою для звернення позивачів до суду з даним позовом.
Оцінка аргументів та Мотиви суду
Суд зазначає, що внаслідок смерті особи відкривається спадщина, часом відкриття якої є день смерті такої особи (ч.1,2 ст.1220 ЦК України).
Відповідно до ст. ст.1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом.
Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України,власнику належать права володіння, користування та розпорядження майном.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.
Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.
Відповідно до абз.3 п.23постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження.
Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Як передбачено ст. 328 ЦК України,право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Дослідивши докази та надавши їм оцінку, суд дійшов висновку, що позивачка ОСОБА_1 , будучи єдиним спадкоємцем за заповітом до майна ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , за наслідком винесення держаним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Білик О.Г. постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.04.2026, набула право на звернення до суду з даним позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку цивільного судочинства.
Щодо належності померлій ОСОБА_2 на час смерті нерухомого майна – квартири за адресою: АДРЕСА_2 , суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , на праві приватної власності на час смерті належала квартира за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору № 99-987М купівлі-продажу нерухомого майна від 05.08.1999, який укладено на Одеській універсальній біржі «Витязь».
Таким чином, до правовідносин щодо належності вказаного нерухомого майна спадкодавцю підлягають застосуванню положення ЦК УРСР 1963 року.
Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР(тут і далі - в редакції, чинній на момент укладення договору 05.08.1999) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2ст. 48 цього Кодексу.
Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Згідно зі ст. 153 ЦК УРСР, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»(в редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу 05.08.1999), біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов:
а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі;
б) якщо її учасниками є члени біржі;
в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.
Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Зміст біржової угоди (за винятком найменування товару, кількості, ціни, місця і строку виконання) не підлягає розголошенню. Цю інформацію може бути надано тільки на письмову вимогу судам, органам прокуратури, служби безпеки, внутрішніх справ, арбітражному суду та аудиторським організаціям у випадках, передбачених законодавством України.
Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам.
З наданої до суду копії договору № 99-987М купівлі-продажу нерухомого майна від 05.08.1999 вбачається, що квартира продана за 8 300 грн, які отримані продавцем до підписання цього договору. У зазначеному договорі також міститься інформація про те, що він зареєстрований на Одеській універсальній біржі «Витязь» за № 99-987М та подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає.
Доказів на підтвердження того, що зазначений договір оспорювався, визнаний недійсним або нікчемним, розірваним, до суду не надано.
Отже, судом встановлено, що договір №99-987М купівлі-продажу нерухомого майна від 05.08.1999 є виконаним його сторонами, перехід права власності нерухомого майна відбувся та був укладений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення, а відтак є дійсним в силу вимог закону чинного на той час, за наслідком чого суд вважає, що договір № 99-987М купівлі-продажу нерухомого майна від 05.08.1999 є дійсним та належним доказом підтвердження належності права власності ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 
Суд зазначає, що відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, він розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно зч.1 ст. 76 ЦПК України,доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Відповідно до п. 6постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Згідно зі статтею 89ЦПК України,суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
При вище встановлених обставинах в цілому, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, наявність факту та належних доказів набуття спадкодавцем за час життя у власність нерухомого майна, що становить спадкове майно, суд вважає, що право позивачки підлягає захисту, а позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню, шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , на нерухоме майно – квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .
Розподіл судових витрат
Позивачем у позові не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладання згідно зі статтею 141 ЦПК України цих витрат на відповідача.
Керуючись ст.ст. 1-18, 76-89, 141, 211, 223, 263-265, 280-282, 352-354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44,9 кв.м, житловою площею 28,0 кв.м, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .
Відповідач: Одеська міська рада, ЄДРПОУ: 26597691, адреса: 65026, м. Одеса, вулиця Думська, 1.

Рішення суду підписане 10.09.2026.

Суддя              Ю. А. Скриль