ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6881/26 Справа № 210/225/26 | | Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2026 року м. Кривий Ріг 

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді – Бондар Я.М.,
суддів – Акуленка В.В., Остапенко В.О.
сторони:
позивач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «О. Васякіна 1»,
відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 08 квітня 2026 року, яке ухвалено суддею Вікторович Н.Ю. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, дата складення повного судового рішення не вказана,

ВСТАНОВИВ

У січні 2026 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «О. Васякіна 1» (далі ОСББ «О. Васякіна 1») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати внесків та платежів.
Позовна заява обгрунтована тим, що  ОСОБА_1 є власником нерухомості загальною площею 57,90 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 та є співвласником багатоквартирного будинку в якому 30.12.2021 року зареєстроване Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «О.Васякіна 1». 
Внаслідок прийняття співвласниками та правлінням ОСББ «О.Васякіна 1» рішення щодо здійснення господарчого забезпечення діяльності ОСББ «О.Васякіна 1» шляхом самозабезпечення, починаючи з 01.04.2022 року самостійно здійснює діяльність з управління спільною сумісною власністю у багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Розмір внесків та платежів співвласників ОСББ «О.Васякіна 1» на утримання будинку, споруд та прибудинкової території у період з 01.04.2022 року по 30.11.2025 року складав 6,00 грн на місяць за 1 м.кв. загальної площі квартири чи нежитлового приміщення, що належить власнику. 
Посилаючись на вимоги Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» представник зазначив, що оскільки ОСББ «О.Васякіна 1» створено власниками квартир та нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_3 , та з метою здійснення діяльності з управління багатоквартирним будинком, фактично, несло витрати по його утриманню, як складової витрат на управління багатоквартирним будинком, у межах затвердженого кошторису надходжень та витрат ОСББ «О.Васякіна 1» та у порядку визначеному Загальними зборами співвласників ОСББ «О.Васякіна 1», що свідчить про наявність правових підстав для стягнення заборгованості зі сплати внесків та платежів з відповідача, як співвласника ОСББ «О.Васякіна 1», у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, у період з 01.04.2022 року по 30.11.2025 року у розмірі 15 285,60 гривень. Крім того, посилаючись на вимоги ст. 526, 611, 625 ЦК України просив суд стягнути з відповідача індекс інфляції та 3 % річних.
Рішенням Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 08 квітня 2026 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «О.Васякіна 1» витрати на утримання будинку, споруд та прибудинкової території за період з 01.04.2022 року по 30.11.2025 року в розмірі 7642,80 грн, індекс інфляції за період з 01.01.2024 року по 30.11.2025 року в розмірі 825,07 грн. та 3 % річних за період з 01.01.2024 року по 30.11.2025 року в сумі 229,52 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «О.Васякіна 1» судовий збір в розмірі 1514,00 грн. 
В іншій частині в задоволенні позову Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «О.Васякіна 1» відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції для спільного розгляду з зустрічним позовом ОСОБА_1 . 
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що судом першої інстанції порушені норм процесуального права, оскільки разом з відзивом на позовну заяву ним була подана зустрічна позовна, якій в порушення вимог ст. 193 ЦПК України суд не надав жодної правової оцінки. Оскільки вимоги зустрічної позовної заяви стосуються самого факту законності існування позивача як юридичної особи, їх нерозляд робить рішення суду по суті передчасним та незаконним. 
Також посилається, що позивач вже звртався до суду з аналогічним позовом до нього у 2023 році. Рішенням суду у задоволенні вимог ОСББ було відмовлено. Було встанолено факти, які виключають можливість стягнення з нього коштів. 
Зазначає, що суд встановив наявність боргу виключно на підставі довідки позивача, при цьому фактичне надання послуг та понесення позивачем витрат не доведено. Жодних актів виконаних робіт чи договорів з постачальниками суду не надано. 
Посилається, що судом не досліджені обставини порушення поцедури створення ОСББ як юридичної особи, що призвело до стягнення коштів на користь нелегітимної структури. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 08 квітня 2026 року залишити без змін. 
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, за наявними матеріалами справи, колегія суддів приходить до висовку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності 1/2 частки належить квартира АДРЕСА_4 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 456563608 від 15.12.2025 року. (а.с. 9)
Згідно Витягу є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11.01.2022 року, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «О.ВАСЯКІНА 1», код ЄДРПОУ 44456259, зареєстровано в Єдиному державного реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 29.12.2021 року, номер запису 1002271020000020675. (а.с. 10)
Таким чином, відповідач є співвласниом багатоквартирного будинку, 29.12.2021 року в якому створене ОСББ «О.Васякіна 1».
З протоколу № 1 установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 від 06.11.2021 року, вбачається, що співвласниками вказаного будинку ухвалено: створити об`єднання співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 та надати йому назву ОСББ «О. Васякіна 1»; затвердити статус ОСББ «ОСББ «О. Васякіна 1»; обрано Правління ОСББ «О. Васякіна 1»; обрано ревізійну комісію ОСББ «О. Васякіна 1»; уповноважити запрошеного та присутнього без права голосу ОСОБА_2 підписати статус ОСББ «О. Васякіна 1» від імені співвласників ОСББ та подати всі необхідні документи для проведення державної реєстрації ОСББ (а.с. 11-12.
За протоколом № 2 загальних зборів співвласників ОСББ «О. Васякіна 1» від 01.04.2021 було обрано голову зборів та секретаря зборів, затверджено кошторис ОСББ «О. Васякіна 1» та внески з утримання будинку і споруд прибудинкової території у розмірі 6,00 грн. за 1 кв.м з загальної площі приміщення, без урахування витрат на вивіз на вивіз твердого сміття, тепло-, електро-, та газопостачання, водовідведення та водопостачання. (а.с. 13).
З довідки про заборгованість за утримання будинку і прибудинкової території та за житлово-комунальні послуги власника квартири АДРЕСА_5 , загальною площею 57,90 кв.м. за період з 01.04.2022 року по 30.11.2025 року, вбачається заборгованість відповідачів перед позивачем - 15285,60 грн.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності факту наявності фактичних договірних відносин між сторонами з приводу надання та отримання житлово-комунальних послуг, невиконання споживачем обов`язків з їх оплати та наявності підстав для стягнення заборгованості 7 642,80 грн, оскільки відповідач є власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_5 .
Стягуючи з відповідача на користь позивача інфляційні втрати у розмірі 825,07 грн. та три відсотки річних за порушення виконання зобов`язання по сплаті грошових коштів у розмірі 229,52 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення, відповідно до статті 625 ЦК України.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За положеннями частини другої статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Частиною першою статті 385 ЦК України також передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).
Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначає Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», предметом регулювання якого є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку.
За визначеннями, які вживаються в цьому Законі та містяться в статті 1 Закону, багатоквартирний будинок - це житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна; нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна.
Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія;
Частка співвласника - частка, яку становить площа квартири та/або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.
За змістом статей 1, 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком - це вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку. Управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).
За частинами першою-третьою статті 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку`витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку;2-1) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.
За частиною другою статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» до повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком.
Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих і нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», відповідно до статті 1 якого об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» основною метою створення об`єднання є забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. А за частиною четвертою статті 4 цього Закону діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.
Загальні збори співвласників є вищим органом управління об`єднання, до виключної компетенції яких відноситься, зокрема, затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників (стаття 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).
Об`єднання має право встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, які за статтею 21 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» належать до коштів об`єднання, та зобов`язане забезпечувати дотримання інтересів усіх співвласників при встановленні умов і порядку володіння, користування і розпорядження спільною власністю, розподілі між співвласниками витрат на експлуатацію та ремонт спільного майна.
Об`єднання забезпечує утримання та експлуатацію багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку. Для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг.
Питання самостійного забезпечення об`єднанням експлуатації та утримання багатоквартирного будинку та користування спільним майном у такому будинку регулюються Господарським кодексом України в частині господарчого забезпечення діяльності негосподарюючих суб`єктів.
Самостійне забезпечення об`єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення об`єднанням фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів.
Для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи.
Статтею 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» врегульовано визначення часток внесків і платежів на утримання, експлуатацію та ремонт спільного майна. Так, частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення.
Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII визначено, що послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій включають в себе: прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території; санітарно-технічне обслуговування; обслуговування внутрішньобудинкових мереж; утримання ліфтів; освітлення місць загального користування; поточний ремонт; вивезення побутових відходів тощо.
Відповідно до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 869, тариф на ці послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням Типового переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого вказаною постановою Кабінету Міністрів України. Перелік послуг за кожним будинком погоджується у договорі на надання цих послуг, який укладається між споживачами та підприємством, організацією тощо, які надають ці послуги.
Отже, законодавство, яке регулює порядок забезпечення співвласниками багатоквартирного будинку утримання та експлуатацію багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку (управління багатоквартирним будинком), передбачає, що внески і платежі на утримання, експлуатацію та ремонт спільного майна є складовою частиною внесків та платежів співвласників як витрат на управління багатоквартирним будинком.
Наведені вище висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.12.2019 року у справі №910/6471/18 та відповідно до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України підлягають врахуванню судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Спір між сторонами виник щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСББ «О. Васякіна 1» заборгованості по внескам тп платежам відповідно тарифу, встановленого протоколом загальних зборів, за період з 01 квітня 2021 року по 30 листопада 2025 року, та застосування до правовідносин сторін статті 625 ЦК України.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п. 1 розділу II Статуту ОСББ «О. Васякіна 1», метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом.
Згідно п. 3 розділу IIІ Статуту ОСББ «О. Васякіна 1» виключною компетенцією загальних зборів співвласників є визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників (а.с.14).
Протоколом № 2 загальних зборів співвласників ОСББ «О. Васякіна 1» від 01.04.2021 було затверджено кошторис ОСББ «О. Васякіна 1» та внески з утримання будинку і споруд прибудинкової території у розмірі 6,00 грн. за 1 кв.м з загальної площі приміщення, без урахування витрат на вивіз на вивіз твердого сміття, тепло-, електро-, та газопостачання, водовідведення та водопостачання. 
Слід зазначити, що рішення загальних зборів ОСББ «О. Васякіна 1» є чинними та в судовому порядку недійсними не визнавалися, а тому є обов`язковими для виконання співвласниками багатоквартирного будинку, й доводи апеляційної скарги в цій частині колегією суддів не приймаються.
Отже, загальними зборами ОСББ «О. Васякіна 1» встановлено вартість послуг з утримання будинку та прибудинкової території ОСББ «О. Васякіна 1», що узгоджується з приписами Закону України ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», який є спеціальним, та положеннями Статуту ОСББ «О. Васякіна 1», і на відповідача ОСОБА_1 , як співвласника, покладено обов`язок з виконання рішення загальних зборів та оплати вартості послуг з утримання будинку та прибудинкової території у визначеному розмірі.
Відповідно до вимог ст.ст. 11, 526 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Згідно п.п.3 п.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов його виконання.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги.
Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, провадження № 61-11107св18, постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, провадження № 61-26204св18.
Надаючи оцінку наявним розрахункам заборгованості за житлово-комунальні послуги, проведеним позивачем, перевіривши обґрунтованість та правильність нарахованої суми боргу суд встановив, що сума заборгованості за період з 01 квітня 2021 року по 30 листопада 2025 року розрахована вірно і, з урахуванням частки нерухомого майна, яка належить відповідачу, складає 7 642,80 гривень, що підтверджується наданими позивачем розрахунками, і вказане не спростовано відповідачем.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондується із обов`язком боржника щодо такої сплати.
Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Приписи цього розділу поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.
Відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
В постанові Верховного Суду в постанові від 30.01.2019 у справі №922/175/18 зазначено, що нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних та інфляційні втрати не є неустойкою у розумінні ст. 549 цього Кодексу.
Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі № 6-42цс11).
З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України, а тому колегія суддів вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 825,07 грн. та трьох відсотків річних за порушення виконання зобов`язання по сплаті грошових коштів у розмірі 229,52 грн., й відповідачем правильність таких розрахунків не спростовано, як і не надано власного розрахунку.
Посилання в апеляційній скарзі як на порушення норм процесуального права не прийняття процесуального рішення щодо поданої відповідачем зустрічної позовної заяви, колегєю суддів не приймаються, оскільки матеріали цивільної справи не підтверджують подання відповідачем зустрічного позову до суду першої інстанції, зустрічна позовна заява, на подачу якої разом з відзивом на позовну заяву посилається відповідач, в матеріалах справи відсутня. 
Також не відповідають обставинам справи посилання відповідача про наявність набувшого законної сили рішення про відмову у задволенні позову до нього ОСББ «О. Васякіна 1», що виключає можливість стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача у даній справі. 
Так у справі №210/6613/23 ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропертровської області від 21 грудня 2023 року у видачі судового наказу за заявою ОСББ «О. Васякіна 1» про стягнення заборгованості по оплаті внесків (платежів) за кправління багатоквартирним будинком (утримання будинку та приубдинкової території) з ОСОБА_1 відмовлено. Підставою відмови у видачі судового наказу було заявлення вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, яка не є безспірною та не узгоджується з вимогами, визначеними ст. 161 ЦПК України, що містить перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ, що унеможливлює задоволення заяви про видачу судового наказу. Висновків щодо неправомірності вимог стягувача в частині заборгованості по оплаті внесків (платежів) за кправління багатоквартирним будинком (утримання будинку та приубдинкової території) вказана ухвала суду не містить, тому посилання відповідача на те, що вказане судове рішення виключає можливість стягнення з нього заборгованості в позовному провадженні є хибним. 
Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відповідачу ухвалою Дніпровського апеляціного суду від 28 травня 2026 року було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, з відповідача ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 3 993,60 грн. 
Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 08 квітня 2026 року залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 3 993,60 гривень. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 31 серпня 2026 року.

Головуючий:

Судді: