Справа № 521/8886/26
Номер провадження № 2/521/6700/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді: Шевчук Н.О.,
секретаря судового засідання: Жекової А.О.

за участю учасників, представників учасників справи:
від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» - не з`явився;
від ОСОБА_1 - не з`явилася.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 27, прим.2, ЄДРПОУ:44559822) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви.

У червні 2026 року через підсистему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» звернулося до Хаджибейського районного суду міста Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №5444812 від 08.04.2025 року у загальному розмірі 38153 грн. 25 коп., а також про стягнення судових витрат по справі.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08.04.2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 5444812 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, сума кредиту складає 9000 грн., строк кредиту 360 днів: з 08.04.2025 року по 03.04.2026 року, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів. Крім того відповідно до Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 0,95 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 Договору, а п.1.4.2. передбачено знижену процентну ставку, яка становить 0,9025 % в день та застосовується на умовах, визначених в Договорі.
Представник позивача зазначив, що на підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_2 , яку Відповідачем вказано особисто під час укладання Договору.
Представник позивача зауважив, що 28.11.2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 28/11/2025, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі до Відповідача за Договором № 5444812 від 08.04.2025 року, де загальна сума заборгованості склала 31880,25 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту - 8999,9 грн., заборгованості за процентами - 18380,35 грн., штрафні санкції 4500 грн.
Як вказав представник позивача, у період з 08.04.2025 року по 28.11.2025 року відповідачем здійснено оплати на рахунок Первісного кредитора в розмірі 2524,5 грн., які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0,1 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 1624,4 грн.
Представник позивача зазначив, що відповідно до п. 1.3 Договору № 5444812 строк кредиту 360 днів: з 08.04.2025 року по 03.04.2026 року. Станом на дату укладання Договору факторингу від 28.11.2025 року №28/11/2025, строк дії Договору № 5444812 від 08.04.2025 року не закінчився, а тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у період з 29.11.2025 року по 03.04.2026 року (126 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 10 773 грн.
В подальшому представник позивача зауважив, що первісним кредитором було нараховано штрафні санкції у розмірі 4500 грн, проте відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем), в зв`язку із чим враховуючи норми чинного законодавства, Позивач вважає такими, що не підлягають стягненню з Відповідача штрафні санкції у розмірі 4500 грн.
За твердженнями представника позивача, відповідач фактично має заборгованість перед позивачем за Договором № 5444812 від 08.04.2025 року у загальному розмірі 38 153 грн. 25 коп., з яких: тіло кредиту - 8999 грн. 90 коп., нараховані проценти первісним кредитором - 18380 грн. 35 коп., нараховані проценти ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 126 календарних днів - 10 773 грн., як позивач просить сягнути на свою користь, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України.
Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 02.06.2026 року у справі №521/8886/26 було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні з викликом сторін та витребувано від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію, що містить банківську таємницю.
26.06.2026 року (вх.№46384) на адресу суду від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшла витребувана інформація.
19.06.2026 року до Хаджибейського районного суду міста Одеси через підсистему «Електронний Суд» від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву (вх. №44435), у якому відповідачка просить переглянути справу та виключити незаконні нарахування пені і штрафу, які в декілька разів завищені, а також вважає, що під час воєнного стану заборонені такі нарахування. Крім того відповідачка повідомила, що не може бути присутньою у судовому засіданні, оскільки знаходиться у декретній відпустці. Інших доводів та вимог відзив не містить. Відзив судом долучено до матеріалів цивільної справи.
25.06.2026 року до Хаджибейського районного суду міста Одеси через підсистему «Електронний Суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх. №46110), у якій позивач просить суд позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» задовольнити в повному обсязі, справу розглядати за відсутності представника позивача. Відповідь на відзив судом долучено до матеріалів цивільної справи.
В обґрунтування відповіді на відзив, представник позивача вказав, що не погоджується із викладеними поясненнями відповідачки у відзиві, підтримав позовну заяву у повному обсязі, та наголосив, що первісним кредитором було нараховано штрафні санкції у розмірі 4500 грн., проте відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором такі штрафні санкції не нараховуються.
В судове засідання, призначене на 16.07.2026 року учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно, оскільки є користувачами підсистеми «Електронний суд», та за вимогами заяв, скерованих до суду, і позивач, і відповідач просили суд розглядати справу за їх відсутності, що розглянуто судом та задоволено.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на сайті Хаджибейського районного суду міста Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.
Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.
Згідно приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд зазначає про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, з відмовою в іншій частині, враховуючи таке.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що 08.04.2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 5444812 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписано з боку відповідача електронним підписом одноразовим ідентифікатором 34657.
Відповідно до п.1.2. зазначено, що на умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити Комісію (якщо передбачена Договором) і проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 9 000 гривень.
Відповідно до п.1.3. Строк кредитування (строк, на який надається кредит): 360 днів. Періодичність платежів - кожні 20 днів.
Відповідно до п.1.4.1. Стандартна процентна ставка становить 0,95% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредитування, вказаного в п.1.3 цього Договору.
Відповідно до п.1.4.2. Знижена процентна ставка становить 0,9025% за кожен день користування кредитом
Відповідно до п.2.1. Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_2 .
Відповідно до п.3.1. Проценти, що нараховуються за цим Договором, є однією зі складових оплати (другою складовою) за надання та користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредитування, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт".
Відповідно до п.4.1. Сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата Комісії (якщо передбачена Договором), процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п.4.3. Договору.
Відповідно до п.5.1. Товариство має право:
п.5.1.1. вимагати від Клієнта повернення кредиту, сплати Комісії (якщо передбачена Договором), процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених Договором;
п.5.1.3. укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Клієнта, але з обов`язковим повідомленням Клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення у будь-який спосіб, визначений частиною першою статті 25 Закону України «Про споживче кредитування» та передбачений п. 8.5 Договору, що забезпечить доведення до відома Клієнта такого факту. Укладенням цього Договору Клієнт надає згоду на відступлення Товариством третім особам прав вимоги за даним Договором;
Відповідно до п.5.4. Клієнт зобов`язаний:
п.5.4.1 у встановлений Договором строк повернути кредит та сплатити Комісію (якщо передбачена Договором) і проценти за користування кредитом, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором;
Відповідно до п.6.1. Сторони несуть відповідальність за порушення умов цього Договору згідно з чинним законодавством України та цим Договором.
Відповідно до п.6.2. Порушенням умов цього Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору.
Відповідно до п.6.3. У випадку невиконання та/або неналежного виконання (прострочення виконання) Клієнтом своїх грошових зобов`язань за Договором Товариство має право нарахувати, а Клієнт зобов`язаний на вимогу Товариства сплатити Товариству штраф.
Відповідно до п.9.7. Технологія (порядок) укладення Договору та порядок створення і накладання електронних підписів Сторонами.
Пунктом 9.7.1. передбачено, що договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного з боку Товариства електронним підписом, що створений шляхом накладення на Договір аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами електронного копіювання (за зразком, попередньо узгодженим Сторонами в договорі про встановлення ділових відносин та використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів), в Особистий кабінет/Мобільний застосунок «Credit7» для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично на стороні Товариства для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству в ІКС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору створює підпис Клієнта на Договорі та вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. На підписаний Сторонами Договір уповноваженим працівником Товариства накладається кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника Товариства з кваліфікованою електронною позначкою часу.
Відповідно до п.9.9. Підписуючи цей Договір, Клієнт підтверджує, що йому зрозумілий цей пункт Договору.
Додатком № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5444812 від 08.04.2025 року між сторонами погоджена Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, де загальна сума кредиту становить 40594 грн. 50 коп.
Додатком № 2 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5444812 від 08.04.2025 року, ОСОБА_1 підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором 34657 інформаційне повідомлення.
08.04.2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 підписано Паспорт споживчого кредиту, який підписано з боку відповідача електронним підписом одноразовим ідентифікатором 55052, де також погоджені всі умови кредитування.
Згідно довідки, наданої ТОВ «ПЕЙТЕК» вбачається, що між Товариством та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено Договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № НОМЕР_3 від 2024-01-03 та відповідно до зазначеного Договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА»: на суму 9000 грн.
Згідно Розрахунку заборгованості за Договором №5444812 від 08.04.2025 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту, наданого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» станом на 28.11.2025 року, ОСОБА_1 має заборгованість у загальному розмірі 31880 грн. 25 коп.., з яких: заборгованість з тіла кредиту - 8999 грн. 90 коп., заборгованість за процентами - 18380 грн. 35 коп., штрафні санкції - 4500 грн.
28.11.2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 28/11/2025, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі до Відповідача за Договором № 5444812 від 08.04.2025 року.
Згідно Реєстру боржників від 28.11.2025 року, що є Додатком №1 до Договору факторингу № 28/11/2025 від 28.11.2025 року, ОСОБА_1 має заборгованість за Договором № 5444812 від 08.04.2025 року у загальному розмірі 31880 грн. 25 коп., з яких: заборгованість з тіла кредиту - 8999 грн. 90 коп., заборгованість за процентами - 18380 грн. 35 коп., штрафні санкції - 4500 грн.
Згідно повідомлення від 01.12.2025 року, вбачається, що ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» було відправлено текстове повідомлення (SMS - повідомлення) на зазначений в анкеті Боржника телефонний номер такого змісту: 28.11.2025 права вимоги за Вашим договором відступлено та Ваші персональні дані передано ТОВ "ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», ЄДРПОУ 44559822, ; e-mail: fintrust@ukr.net Деталі в особистому кабінеті https://credit7.ua/client/login.
Згідно розрахунку заборгованості, вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Капітал» за Договором № 5444812 про надання споживчого кредиту від 08.04.2025 року нараховано ОСОБА_1 проценти за 126 календарних днів (29.11.2025 - 03.04.2026) у розмірі 10773 грн.
Згідно відповіді від 26.06.2026 року (вх.№46384), яка надійшла на адресу суду на виконання ухвали суду від 02.06.2026 року від АТ КБ «ПРИВАТБАНК», вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в Банку емітовано карту № НОМЕР_4 , та по рахунку № НОМЕР_4 було зарахування коштів на суму 9000 грн. за період 08.04.2025 року.
Доказів погашення заборгованості ані перед первісним позикодавцем, ані перед позивачем, з боку відповідача матеріали справи не містять.
Окрім наведеного, у матеріалах справи на підтвердження наданих адвокатом послуг наявні Договір про надання правової допомоги № 10/12-/2024 від 10.12.2024 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М., Заявка № 20168 від 27.04.2026 року на виконання доручення до Договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, АКТ № 20168 від 26.05.2026 року прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, де сума складає 10000 грн., ордер адвоката Столітнього М.М.
Інших письмових доказів стосовно спірних правовідносин, які виникли між сторонами, зокрема, доказів погашення кредитної заборгованості відповідача, матеріали справи не містять.
Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої останнім суми заборгованості за договором.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Відповідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини.
В ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу.
Зобов`язання, згідно із ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору.
Крім того, ч.2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
За загальним принципом кожна сторона цивільного спору зобов`язана суду довести свою позицію. Відповідач позов не визнала та подала відзив, де висловила свою позицію, однак вона не надала суду жодного доказу на підтвердження своїх заперечень.
Судом у даній справі встановлено, що 08.04.2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 5444812 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, сума кредиту складає 9000 грн., строк кредиту 360 днів: з 08.04.2025 року по 03.04.2026 року.
Перерахування кредиту від первісного кредитора на рахунок позичальника у даному разі підтверджується наявними у матеріалах справи довідкою наданої ТОВ «ПЕЙТЕК», з якої вбачається, що між Товариством та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено Договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку №03012024-1 від 2024-01-03 та відповідно до зазначеного Договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА»: на суму 9000 грн., що не заперечується відповідачем.
В подальшому, як встановлено судом, 28.11.2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 28/11/2025, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі до Відповідача за Договором № 5444812 від 08.04.2025 року та згідно Реєстру боржників від 28.11.2025 року, що є Додатком №1 до Договору факторингу № 28/11/2025 від 28.11.2025 року, ОСОБА_1 має заборгованість за Договором № 5444812 від 08.04.2025 року у загальному розмірі 31880 грн. 25 коп., з яких: заборгованість з тіла кредиту - 8999 грн. 90 коп., заборгованість за процентами - 18380 грн. 35 коп., штрафні санкції - 4500 грн.
Тобто, право вимоги до позичальника у цьому разі правомірно перейшло до позивача у даній справі.
Згідно розрахунку заборгованості, наданого первісним кредитором за кредитним договором №5444812 від 08.04.2025 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту, наданого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» станом на 28.11.2025 року, ОСОБА_1 має заборгованість у загальному розмірі 31880 грн. 25 коп.., з яких: заборгованість з тіла кредиту - 8999 грн. 90 коп., заборгованість за процентами - 18380 грн. 35 коп., штрафні санкції - 4500 грн. При цьому, як встановлено судом, проценти за користування кредитними коштами нараховані позивачем в межах кредитного дії кредитної угоди.
Судом у даній справі встановлено та не спростовано відповідачем, що остання фактично ухилилася від виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого у неї утворилась відповідна заборгованість. При цьому, як встановлено судом, на момент подання до суду позовної заяви, позивачем вимог щодо стягнення з боржниці пені або штрафів не заявлено, з огляду на що, доводи останньої, зазначені у відзиві на позов до уваги судом не приймаються.
Окрім наведеного, суд зауважує, що враховуючи те, що на момент укладання Договору факторингу № 28/11/2025 від 28.11.2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», строк Договору №5444812 від 08.04.2025 року не сплив (оскільки становив 360 днів), то позивач має право нараховувати відповідні проценти за користування кредитними грошовими коштами в межах строку кредитного договору.
Суд також зазначає, що наявні у матеріалах справи первинні бухгалтерські документи підтверджують перерахування на картковий рахунок позичальниці кредитні кошти у розмірі 9000 грн., а внутрішній документ первісного кредитодавця та позивача - розрахунки заборгованості за кредитом підтверджують той факт, що позичальницею кредитні кошти не поверталися. Зворотного відповідачем суду не доведено належними та допустимими доказами. 
Відтак, враховуючи те, що судом встановлено, що позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернула, у неї виникла заборгованість щодо погашення суми основного боргу та процентів за користування кредитними коштами.
Водночас, суд зауважує, що відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів" несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у ч.3 ст. 509, ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
З огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року №15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.
Також у цій постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦК України).
У даному разі, відповідно до розрахунків заборгованості, наданих позивачем, заборгованість відповідача за процентами за користування кредитом у загальному становить 29153 грн. 35 коп., що є непропорційно високим та призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, з огляду на що, положення п. 1.5. договору, який визначає у сукупності орієнтовну реальну річну процентну ставку на дату укладення договору, яка складає, зокрема, за весь строк кредитування 3 141,8400% річних, є по своїй суті несправедливими і суперечать принципам розумності та добросовісності, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (більше 100 %), в тому числі і у разі невиконання/неналежного виконання позичальником зобов`язань за цим договором.
Таким чином, судом встановлено, що у даній справі, фактично позивач порушує питання про стягнення з позичальника простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі, що у понад 3 рази перевищує розмір простроченої заборгованості за кредитом.
Суд наголошує, що для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.06.2021 року у справі №554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 року у справі №520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі N 209/3085/20).
Відтак, у даному разі, суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача потребують стягнення 18000 грн., як відсотки за користування кредитними коштами за кредитним договором №5444812.
Відповідно до вимог с. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що під час розгляду справи позивачем підтверджено факт того, що відповідачка взятих на себе грошових зобов`язань в строки та обсязі, передбачені кредитним договором не виконала, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором є частково обґрунтованими та такими, що потребують часткового задоволення, з відмовою в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами у розмірі 11113 грн. 35 коп.
Щодо стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М. укладено Договір про надання правової допомоги № 10/12-/2024 від 10.12.2024 року, та відповідно до Заявки № 20168 від 27.04.2026 року на виконання доручення до Договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, Акту № 20168 від 26.05.2026 року прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, адвокат надав правові та юридичні послуги на суму 10000 грн.
Як передбачено ч. 4,5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі N 755/9215/15-ц).
Відтак, враховуючи вищенаведені правові позиції Європейського Суду, оцінюючи характер правової допомоги у цій справі щодо змісту виконаних робіт, приймаючи до уваги те, що витрати на правничу допомогу, які належать до судових витрат розподіляються між сторонами пропорційно задоволеним вимогам, беручи до уваги відсутність будь-якого клопотання з боку відповідачки про зменшення витрат на правничу допомогу, суд виснує про обґрунтованість заявлених вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору у разі часткового задоволення позовних вимог покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору 2662 грн. 40 коп.
Оскільки позовні вимоги про стягнення заборгованості задоволено частково, то судовий збір у розмірі 1863 грн. 68 коп. сплачений позивачем потребує стягнення на його користь з відповідача.
Керуючись ст. 512, 514, 516, 525, 610, 615, 625, 1046, 1050 ЦК України,  ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274-279, 354 ЦПК України, Хаджибейський районний суд міста Одеси

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 27, прим.2, ЄДРПОУ:44559822) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 27, прим.2, ЄДРПОУ:44559822) заборгованість за договором №5444812 від 08.04.2025 року у загальному розмірі 26999 грн. 90 коп., з яких: сума кредиту - 8999 грн. 90 коп., сума процентів за користування кредитом - 18000 грн., судовий збір у розмірі 1863 грн. 68 коп., витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн.
У задоволенні позовних вимог про стягнення із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 27, прим.2, ЄДРПОУ:44559822) відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 11113 грн. 35 коп. - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення суду складено та підписано 16.07.2026 року. 

Повні відомості про учасників справи згідно із п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 27, прим.2, ЄДРПОУ:44559822).
Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Суддя     Н.О. Шевчук