Номер провадження: 33/813/1331/26
Номер справи місцевого суду: 504/1821/26 
Головуючий у першій інстанції Жовтан П. В. 
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря Малюти Ю.С., 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Доброславського районного суду Одеської області від 22 травня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №644560, 19.04.2026 о 07-й годині 00 хвилини за адресою: с-ще Доброслав, автодорога Р55 45км., водій ОСОБА_1  керував ТЗ CHRYSLER VOYAGER д.н.з. НОМЕР_1 будучі в стані алкогольного сп`яніння. Огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки, зі згоди водія, за допомогою технічного приладу Drager 0546. Відповідно до тесту 01619, проведеному 19.04.2026, водій дійсно керував ТЗ в стані алкогольного сп`яніння (результат огляду – 0,58 проміле). Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився. Чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху - керування транспортним засобом особою у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що відповідальність передбачена статтею 130 ч.1 КУпАП.
Постановою Доброславського районного суду Одеської області від 22.05.2026 ОСОБА_1  визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 ч.1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто із ОСОБА_1  на користь держави судовий збір в сумі 665 грн. 60 коп. 
Не погодившись з вищевказаною постановою суду, 29.05.2026 ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на її незаконність, просить суд скасувати постанову Доброславського районного суду Одеської області від 22.05.2026 та провадження у справі закрити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відеозапис, наявний в матеріалах справи, є змонтований, крім того такий не містить інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, адже події на ньому датовано 2021 роком, місяцем січнем, третього числа та починається об 11 годині 45 хвилин, крім того на вказаному відеозаписі не вбачається факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Транспортним засобом CHRYSLER VOYAGER д.н.з. НОМЕР_1 керувала інша особа, що підтверджується подальшим керуванням, після складення протоколу, без складання акту передачі керування транспортним засобом. В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , працівник поліції – Мацієвський А.В., на думку сторони захисту, перебував із явними ознаками алкогольного сп`яніння. З роздруківки тестування №1619 вбачається, що відомості зафіксовані у ньому, суперечать відомостям, вказаним у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №644560. Направлення на огляд водія ТЗ з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння складено о 06 год. 30 хв, тобто до моменту зупинки ТЗ CHRYSLER VOYAGER д.н.з. НОМЕР_1 . Працівниками поліції не було складено Акт огляду на стан сп`яніння, Співробітниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
В судовому засіданні, призначеному на 14.07.2026, ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити в повному обсязі.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №644560 від 19.04.2026, зміст якого відповідає встановленим фактичним обставинам справи (а.с. 1);
- тестом №1619 спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6810, результат тесту 0,58 проміле. Роздруківка з технічного пристрою «Drager Alcotest 6810» підписана ОСОБА_1  без зауважень (а.с. 2);
- направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до КМП «ООМЦПЗ» ООР від 19.04.2026.
- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого убачається, що поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager, на що останній відповів згодою. Надалі в процесі проходження тесту на екрані відображено результат з показником 0,58 проміле. Незгоди водія з вказаним результатом відеозапис не містить.
Відповідаючи на доводи апелянта щодо відсутності безперервного відеозапису події, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
Право поліцейського на фото та відеофіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України «Про Національну поліцію» (ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.
З самих відеозаписів є очевидним, що ці записи здійснювались працівниками поліції, які оформлювали адміністративний матеріал.
Ніким не заперечується того факту, що події за участю ОСОБА_1 , що зафіксовані вищевказаними відеозаписами, мали місце, та відносяться саме до цієї справи.
Відеозаписи, що містяться в матеріалах справи є одним із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення, на якому зафіксована подія правопорушення, який суд оцінює в сукупності з іншими долученими до протоколу доказами, які досліджені судом, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Недоліки відеозаписів, на які посилається сторона захисту, жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційним судом не приймаються до уваги.
Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що з відеозапису з нагрудних камер не зафіксовано моменту зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 з огляду на те, що останній під час розмови із працівниками поліції жодного разу не заперечував факту керування вказаним транспортним засобом.
Апеляційний суд критично ставиться до посилання сторони захисту на те, що транспортним засобом CHRYSLER VOYAGER д.н.з. НОМЕР_1 19.04.2026 керувала інша особа, оскільки такі доводи спростовуються дослідженим судом відеозаписом та матеріалами справи. 
Крім того, аналогічні доводи були предметом дослідження суду першої інстанції, який надав їм належну правову оцінку. Будь-яких нових обставин або доказів, які б спростовували відповідні висновки суду, апеляційна скарга не містить.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що розбіжності у часі зазначення проведення огляду на відеозаписі, складання направлення та оформлення протоколу жодним чином не впливають на ступінь доведеності вини ОСОБА_1  у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, оскільки розбіжність у зазначенні часу не є суттєвою, а вся послідовність подій, що відбувалася, зафіксована відеозаписом.
У ході перегляду справи апеляційною інстанцією не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджену Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте, ОСОБА_1  не скористався процесуальною можливістю та не звертався зі скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі. Також, ОСОБА_1  не надано відомостей про те, що останні зверталися до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб працівників поліції. Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.
Тобто, матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_2  зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції, незаконності складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, на що безпосередньо звертає увагу сторона захисту у поданій апеляційній скарзі, апеляційному суду не надано.
Інші доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з чим погоджується апеляційний суд.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом апеляційної інстанції при винесенні постанови.
Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1  відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативним.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.
Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Доброславського районного суду Одеської області від 22 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова