ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
 
КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
 
вул. Івана Ступака, 25, м. Фастів, Київська область, 08500, тел. (04565) 6-17-89, 
e-mail: inbox@fs.ko.court.gov.ua, web: https://fs.ko.court.gov.ua, код ЄДРПОУ 26539699

2/381/2818/26
381/3383/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 серпня 2026 року м. Фастів
Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
Головуючої судді Анапріюк С.П.,
з участю секретаря Куліковських А.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
установив:
У червні 2026 Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» звернулося до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 1773266 від 17.09.2024 у розмірі 116940,00 грн, за договором №1882536 від 14.10.2024 у розмірі 22717,64 грн та судових витрат зі сплати судового збору.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17.09.2024 року ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 1773266.
Також, 14.10.2024 року ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 1882536. 
Позивач зазначає, що товариства умови договорів виконали належним чином, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість.
Позивач стверджує, що на підставі укладених з первісними кредиторами договорів факторингу він набув права вимоги до відповідача за вказаними правочинами.
Оскільки відповідач не погасила заборгованість у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Фастівський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 17 червня 2026 року відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Учасникам справи надіслано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, якою відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Водночас, відповідач ухвалу судді від 17 червня 2026 року про відкриття провадження не отримав, оскільки надіслана судом на її адресу кореспонденція повернулася до суду без вручення з відміткою уповноваженого працівника Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідач заяву із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву до суду не подав.
Позивачу копія ухвали судді про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи доставлена до його електронного кабінету. Від позивача будь-яких клопотань, заяв до суду не надходило. У прохальній частині позовної заяви представник позивача просив розглядати справу за його відсутності за правилами спрощеного позовного провадження, не заперечував проти ухвалення судом заочного судового рішення.
Згідно з п. 2 ч. 7, п. 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається належно повідомленим про розгляд справи судом.
Аналогічний висновок висловив Верховний Суд у постанові від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18, у постановах від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19, 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б, а також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17.
Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Зважаючи на те, що суд вжив усі необхідні передбачені процесуальним законодавством заходи щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, у встановлений судом строк відповідач не подав до суду заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмовий відзив на позов, суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до правил частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України.
Оскільки суд призначив справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, тому для її розгляду судове засідання не проводиться.
Дослідивши наявні у справі докази та з`ясувавши обставини справа, суд встановив таке.
Щодо кредитного договору № 1773266 від 17.09.2024 року.
17.09.2024 року ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 1773266, за умовами якого відповідачу надається кредит у сумі 30000,00 грн на 360 днів. 
Тип процентної ставки – фіксована.
Стандартна процентна ставка становить 1% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах строку всього кредиту.
Відповідно до п.п. 6.4.1 та 6.4.2 договору, у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф у розмірі 4500,00 гривень на четвертий день такого невиконання/неналежного виконання, та у розмірі 330,00 грн починаючи з п`ятого дня за кожний день невиконання/неналежного виконання.
Відповідно до п. 2.1 договору, товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу № НОМЕР_1 .
25.09.2024 року ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду до договору № 1773266 про надання споживчого кредиту, відповідно до якої сторони домовились збільшити суму кредиту на 4000,00 гривень.
Сума кредиту (загальний розмір) становить 34000,00 грн.
Стандартна процентна ставка – 1% в день.
Внесено зміни до п.п. 6.4.1 та 6.4.2 та викладено в редакції: у розмірі 5100,00 гривень на четвертий день такого невиконання/неналежного виконання, та у розмірі 374,00 грн починаючи з п`ятого дня за кожний день невиконання/неналежного виконання.
31.03.2025 ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» уклали Договір факторингу № 01.02-06/25. 
На підтвердження права вимоги до відповідача позивач надав документ з назвою «Реєстр боржників до Договору факторингу №01.02-06/25 від 31.03.2025», згідно з відомостями якого від ТОВ «Селфі Кредит» до ТОВ «Свеа Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача.
На підтвердження зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача позивач надав листи Товариства з обмеженою відповідальністю «Пейтек», в яких зазначено, про успішне перерахування коштів в сумі 30000,00 грн та 4000,00 грн на платіжну картку клієнта НОМЕР_1 .
На підтвердження розміру заборгованості позивач подав до суду документи з назвою «Розрахунок заборгованості за кредитним договором №1773266 від 17.09.2024», згідно з відомостями якого станом на 31.03.2025 заборгованість за кредитним договором не погашена, залишок заборгованості становить 116940,00 грн, з яких 34000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 65940,00 грн – заборгованість за процентами, 17000,00 грн – заборгованість за штрафами. 
Щодо кредитного договору № 1882536 від 14.10.2024 року.
14.10.2024 року ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №1882536, за умовами якого відповідачу надається кредит у сумі 4000,00 грн на 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.
Підвищена процентна ставка становить 15% в день та застосовується за перший день користування кредитом (за календарний день в якому надано кредит).
Стандартна процентна ставка становить 3% в день та застосовується з другого дня користування кредитом (включно) до 12.11.2024 року включно.
Знижена процентна ставка 0,03% в день та застосовується в період дії стандартної процентної ставки, відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 12.11.2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту.
Пільгова процентна ставка становить 0,75% в день та застосовується з 13.11.2024 року(включно) до останнього дня строку кредиту.
Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача на платіжну картку №  НОМЕР_1 .
На підтвердження зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача позивач надав лист ТОВ «Пейтек», у якому зазначено, про успішність переказу коштів 14.10.2024 на суму 4000,00 грн, призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_1 . 
27.06.2025 ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» уклали договір факторингу №01.02-17/25.
На підтвердження права вимоги до відповідача позивач надав документ з назвою «Реєстр боржників в електронному вигляді до Договору факторингу №01.02-17/25 від 27.06.2025», згідно з відомостями якого від ТОВ «Слон Кредит» до ТОВ «Свеа Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача.
На підтвердження суми боргу позивач подав до суду документ з назвою «Розрахунок заборгованості за договором №1882536 від 14.10.2024», згідно з відомостями якого заборгованість за кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 22717,64 грн, з яких 4000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 10717,64 грн – заборгованість за процентами, 8000,00 грн – заборгованість за штрафами.
Нормативно-правове обґрунтування.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Згідно із ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно із ст. 525, 526, 546 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).
Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статей 1077-1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Висновки суду.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд дійшов до таких висновків.
Вирішуючи спір у цій справі, суду належить встановити чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд зазначає таке.
Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів.
Із наявних у матеріалах справи доказів суд встановив, що ці договори укладені його сторонами відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Договір містить електронний підпис (аналог власноручного підпису) відповідача.
Виходячи із презумпції правомірності правочину, визначеної ст. 204 ЦК України, суд вважає доведеним факт існування між сторонами договірних відносин.
На підтвердження факту невиконання відповідачем зобов`язань за означеними кредитними договорами, позивач надав до суду розрахунок заборгованості, який містить відомості про перераховану кредитором суму коштів на рахунок відповідача, суму заборгованості за тілом кредиту та нарахованими процентами.
Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що факт невиконання боржником умов кредитного договору підтверджений належними та допустимими доказами.
Оскільки відповідач не повернув отримані в кредит та використані кошти у добровільному порядку, суд дійшов висновку про те, що у спірних правовідносинах права позивача порушені і його вимога про стягнення з відповідача заборгованості за цими договорами є правомірною і обґрунтованою.
Суд створив учасникам справи належні умови для ознайомлення із рухом справи, забезпечивши дотримання принципів гласності та відкритості судового процесу, а також надав сторонам строк для подачі заяв по суті справи та заяв з процесуальних питань.
Отже, відповідач мав процесуальну можливість, але не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позов, не заперечив і не спростував вимоги та доводи позивача, зокрема та не виключно не заперечив та не спростував із наданням відповідних доказів факт укладення ним цього договору, належність йому банківської картки з відповідним номером і зарахування на цю картку коштів, які надані на виконання вказаного договору кредиту.
Водночас позивач подав до суду належні та достатні докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог.
На підтвердження розміру заборгованості позивач подав до суду документи з назвою «Розрахунок заборгованості за кредитним договором». 
Цей розрахунок є чітким, зрозумілим, а тому суд приймає його як належний і достатній доказ щодо розміру заборгованості відповідача у спірних правовідносинах, оскільки його відомості узгоджуються з умовами договору споживчого кредиту. 
Щодо розміру заборгованості суд зазначає таке.
Щодо кредитного договору №1773266 від 17.09.2024 року.
Стосовно тіла кредиту, то з огляду на встановлені обставини справи суд вважає наявними правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту.
Стосовно розміру процентів суд зазначає таке.
Зі змісту договору кредиту суд встановив, що сторони погодили строк кредитування 360 днів. 
Суд встановив, що проценти нараховані позивачем у межах строку кредитування та відповідно до погодженої сторонами договору процентної ставки.
Розмір заборгованості за процентами за вказаний період, згідно з наданим позивачем розрахунком, складає 65940,00 грн.
Стосовно вимог позову про стягнення з відповідача штрафу суд зазначає таке.
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в зв`язку з військовою агресією рф проти України, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан продовжено, він триває і наразі.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено, серед іншого, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 18.
За змістом вказаного пункту, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Крім цього, суд враховує, що у розділі 6 Паспорту споживчого кредиту зазначено, що сплата пенні не передбачена.
З огляду на це суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у частині вимог про стягнення з відповідача штрафу.
Отже, загальна сума заборгованості за кредитним договором №1773266 від 17.09.2024 року, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 99940,00 грн (тіло кредиту 34000,00 грн + проценти 65940,00 грн).
Щодо кредитного договору №1882536 від 14.10.2024 року.
Стосовно тіла кредиту.
З огляду на встановлені обставини справи суд вважає наявними правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у роз мірі, що вказаний у позові.
Стосовно розміру процентів суд встановив, що вони нараховані у межах строку кредитування та відповідно до умов договору.
Крім цього, суд бере до уваги таке.
22.11.2023 року прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»(набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон № 3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 6 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування»(пп. 13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Водночас згідно з п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати протягом перших 120 днів – 2,5 %; протягом наступних 120 днів – 1,5 %.
Отже, починаючи з 24.12.2023 денна процентна ставка не може перевищувати 2,5%, з 22.04.2024 ? 1,5%, з 20.08.2024 ? 1%.
Керуючись вимогами цього Закону суд, здійснивши власний розрахунок заборгованості за процентами за користування кредитом у спірних правовідносинах та зазначає про наступне.
З матеріалів справи суд встановив, що договір укладений та відповідач отримав кредитні кошти 14.10.2024 року.
Відповідно до умов кредитного договору, стандартна процентна ставка становить 3% в день та застосовується з другого дня користування кредитом (включно) до 12.11.2024 року включно. Підвищена процентна ставка становить 15% на день та застосовується за перший день користування кредитом (за календарний день в якому надано кредит). 
Згідно із пунктом 1.5.2.1 договору, знижена процентна ставка становить 0,03% на день та застосовується в період дії стандартної процентної ставки, відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 12.11.2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту.
Відповідно до пункту 1.5.3 договору, пільгова процентна ставка становить 0,75% в день та застосовується з 13.11.2024 року (включно) до останнього дня строку кредиту.
Суд встановив, що застосовані у наданому суду розрахунку заборгованості процентні ставки відповідають діючому правовому регулюванню. 
Також суд встановив, що відповідач сплатив коштів відповідно до п. 1.5.2.1 договору, тому за період з 14.10.2024 року до 12.11.2024 року загальний розмір процентів становить 36,00 грн (30 днів х 0,03% від суми кредиту 4000,00 грн).
За період з 13.11.2024 року розмір процентів становить 6810,00 грн (227 днів х 0,75% від суми кредиту 4000,00 грн)
Всього заборгованість за процентами становить 6846,00 грн.
Крім того, відповідно до відомостей розрахунку заборгованості суд встановив, що 28.10.2024 року відповідач в рахунок сплати процентів за користування кредитом сплатив 172,36 грн.
Отже, загальний розмір заборгованості за процентами становить 6673,64 грн (6846,00 грн – 172,36 грн).
Вказана сума підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.
Стосовно вимог позову про стягнення з відповідача штрафу суд керується мотивами, які виклав стосовно кредитного договору №1773266 від 17.09.2024 року.
З огляду на це суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у частині вимог про стягнення з відповідача штрафу.
Отже, загальна сума заборгованості за кредитним договором №1882536 від 14.10.2024 року, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 10673,64 грн (тіло кредиту 4000,00 грн + проценти 6673,64 грн).
Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц висловила висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
На позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги.
На відповідача покладено обов`язок спростувати заявлені у позові вимоги.
Отже, цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. 
Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.
За умови доведення як факту отримання відповідачем коштів, так і користування ними, саме на останньому лежить процесуальний обов`язок спростувати наявність решти заборгованості за тілом кредиту.
За наслідком розгляду цієї справи суд дійшов висновку про те, що позивач довів факт отримання відповідачем коштів та користування ними, а відповідач не виконав обов`язку спростування цих обставин, не надав суду докази відсутності у нього заборгованості за отриманим кредитом та доказів її погашення. 
Отже, відповідач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.
Враховуючи викладене та встановивши порушення відповідачем умов кредитного договору, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 , п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Згідно із п. 1 ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові – на позивача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням результату вирішення цієї справи з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2529,28 грн (95% задоволених позовних вимог).
Керуючись ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд
вирішив:
Задовольнити частково позов.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за кредитними договорами № 1773266 від 17.09.2024 та № 1882536 від 14.10.2024 у розмірі 110613 (сто десять тисяч шістсот тринадцять) гривень 64 копійки.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» судовий збір у розмірі 2529 (дві тисячі п`ятсот двадцять дев`ять) гривень 28 копійок.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Реквізити учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», код ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складене 24.08.2026.

Суддя Сніжана АНАПРІЮК