Номер провадження: 22-ц/813/5285/26 
Справа № 2-958/2010
Головуючий у першій інстанції Кочко В.К.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.08.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Лозко Ю.П.,
суддів: Карташова О.Ю., Назарової М.В.,
за участю секретаря судового засідання – Шахової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 
на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 січня 2026 року
у цивільній справі за скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», боржник ОСОБА_1 на дії державного виконавця Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Відвічук Катерини Георгіївни,
встановив:
У листопаді 2025 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до суду із вказаною вище скаргою, у якій просило:
- визнати неправомірними та передчасними дії головного державного виконавця Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Відвічук Катерини Георгіївни щодо закінчення виконавчого провадження №52604671;
- скасувати постанову головного державного виконавця Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Відвічук Катерини Георгіївни про закінчення виконавчого провадження №52604671 від 16.09.2025.
Скарга обґрунтована тим, що на виконанні головного державного виконавця Овідіопольського ВДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Відвічук К.Г. перебувало виконавче провадження №52604671 з примусового виконання виконавчого листа №2-958/10, виданого Овідіопольським районним судом Одеської області 11.08.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором №1116 від 08.08.2007 в сумі 160197,44 грн.
18.11.2025 року скаржником отримано лист Овідіопольського ВДВС за №21.14-61393 від 13.11.2025 року, з якого стало відомо, що 16.09.2025 виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №52604671 на підставі п.3 ч.1 ст.39, ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження». Проте вказана постанова є передчасною, оскільки виконавцем не вжито усіх заходів, передбачених чинним законодавством щодо встановлення правонаступників померлого боржника за виконавчим провадженням.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 січня 2026 року вказану вище скаргу задоволено. Визнано неправомірними та передчасними дії головного державного виконавця Овідіопольського ВДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Відвічук К.Г. щодо закінчення виконавчого провадження №52604671. Скасовано постанову головного державного виконавця Овідіопольського ВДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Відвічук К.Г. про закінчення виконавчого провадження №52604671 від 16.09.2025.
В апеляційній скарзі Овідіопольський ВДВС в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, посилаючись на те, що відповідно до вимог ст. 3 9 ЗУ «Про виконавче провадження» у випадку смерті боржника виконавче провадження безальтернативно підлягає закриттю, а отже оскаржувані дії виконавця є правомірними, просить скасувати ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 січня 2026 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 січня 2026 року залишити без змін.
Заслухавши суддю — доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржува-ного рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду відповідає вказаним вимогам, з огляду на таке.
Задовольняючи скаргу АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», суд першої інстанції виходив з того, що виконавче провадження було закінчене виконавцем у зв`язку зі смертю боржника, і виконавець при цьому не врахував відповідні вимоги чинного законодавства щодо правонаступництва боржника.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, до якого суд дійшов з додержанням вимог матеріального закону, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин та у відповідності норм процесуального права, з огляду на таке.
Судом встановлено, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.06.2010 року у справі 2-958/10 стягнуто на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» в солідарному порядку зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у сумі 160 197,44 грн.
На виконання вказаного вище рішення суду, банку видано виконавчі документи: виконавчий лист №2-958/10 від 11.08.2010 про стягнення боргу з ОСОБА_2 та виконавчий лист №2-958/10 від 11.08.2010 про стягнення боргу зі ОСОБА_1 , які в подальшому перебували на примусовому виконанні у головного державного виконавця Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Відвічук К.Г. - виконавче провадження №52604671.
Постановою головного державного виконавця Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Відвічук К.Г. від 16.09.2025закінчено вказане вище виконавчого провадження.
З листа за №21.14-61393 від 13.11.2025 року убачається, що Овідіопольським ВДВС було отримано відповідь Біляївської ДНК вих. №4097/01-16 від 18.12.2024 року щодо відсутності відомостей про заповіти, спадкові договори та відкриті спадкові справи стосовно ОСОБА_1 .
При цьому, у написанні прізвища боржника ОСОБА_1 є помилка, тож вказана відповідь не підтверджує відсутність відкритих спадкових справ, відсутність спадкового майна та заяв про прийняття спадщини після смерті боржника ОСОБА_1 .
Між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 , з метою забезпечення зобов`язань за кредитом, 08.08.2007 року укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Стрижак Н.С., зареєстрований у реєстрі за №6313 (предмет застави - транспортний засіб).
Частиною 1 ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1219 ЦК України встановлено, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Відповідно до ч. 5 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» Виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.
Так, відхиляючи доводи апеляційної скарги Овідіопольського ВДВС в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про дотримання головним державним виконавцем вимог ЗУ «Про виконавче провадження» під час винесення постанови про закриття виконавчого провадження №52604671, апеляційний суд звертає увагу скаржника на таке.
Аналізуючи вказані норми права Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20 ( п. п. 8.11, 8.12 ) встановила, що Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду, передаючи цю справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, вважала, що з 05 жовтня 2016 року (з набранням чинності Законом № 1404-VIII) процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні у разі смерті боржника не допускається, а відповідне виконавче провадження підлягає закінченню на підставі пункту 3 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII.
Однак таке буквальне розуміння норм Закону № 1404-VIII є помилковим. Як Закон N 606-XIV, так і Закон № 1404-VIII передбачають обов`язок державного виконавця зупинити виконавче провадження та вирішити питання про залучення правонаступників, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, як у справі № 523/2357/20. Положення щодо закінчення виконавчого провадження у разі смерті боржника (пункт 3 частини першої статті 39 Закон № 1404-VIII; пункт 3 частини першої статті 49 Закону № 606-XIV) слід розуміти так, що вони стосуються, зокрема, випадків, коли правовідносини не допускають правонаступництва.
Також в цій постанові був зроблений висновок про те, що підстав для відступу від висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/617/17 немає, вони повністю узгоджуються між собою та із положеннями чинного законодавства України.
Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 було встановлено, що у разі смерті фізичної особи-сторони виконавчого провадження виконавець повинен перевірити, чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво, чи ні. Якщо ж виконавче провадження було закінчене виконавцем, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника, і виконавець при цьому не врахував відповідні вимоги чинного законодавства щодо можливого правонаступництва боржника, постанову про закінчення виконавчого провадження можна оскаржити в судовому порядку. У разі задоволення скарги можна вирішувати питання щодо заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника (пункти 78-79).
Відповідно до ч. 5 ст.13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. 
Тож, встановивши, що державний виконавець, не вжив усіх заходів передбачених законодавством щодо встановлення правонаступника померлого боржника за виконавчим провадженням, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, із яким погоджується апеляційний суд, про задоволення вимог скарги АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк».
Доводи скаржника щодо неправильного застосування судом норм матеріального права, колегія суддів відхиляє, оскільки повно та всебічно встановивши дійсний характер спірних правовідносин, суд дійшов вірного висновку про задоволення скарги на дії державного виконаця з вказаних вище підстав.
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 — 30).
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає вірними та обґрунтованими висновки суду з якими не погоджується скаржник.
Доказів, які б спростували правильні висновки суду, скаржником не надано.
Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.
Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду, з мотивів наведених у апеляційній скарзі.
У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України
постановив:
Апеляційну скаргу Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України залишити без задоволення.
Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту. 

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: О.Ю. Карташов

М.В. Назарова