Справа № 529/660/26
Провадження № 2/529/610/26
РІШЕННЯ
імнем України

13 липня 2026 року Диканський районний суд Полтавської області в складі: 
головуючого - судді Петренко Л.Є.
з участю секретаря - Звягольської В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини 

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 15.06.2026 звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 та стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона з відповідачем ОСОБА_2 08.09.2023 зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя сторін не склалось через різні погляди на нього та відсутність взаєморозуміння та поваги. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства сторони припинили з квітня 2026 року. При цьому неповнолітній син ОСОБА_4 проживає разом з нею, а відповідач свого обов`язку по утриманню дитини не виконує. 
Тому з огляду на вказані обставини ОСОБА_1 просить стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та розірвати шлюб. 
15.06.2026 ухвалою судді відкрито провадження по справі та визначено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Сторони в судове засідання не з`явились.
Позивачка ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує.
Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву про визнання позовних вимог, просив розгляд справи проводити без його участі. 
З огляду на вказане суд провів розгляд справи у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Сторони 08.09.2023 зареєстрували шлюб у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 292 (а.с. 4).
Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).
Судом встановлено, що подружнє життя сторін не склалось. Шлюбні стосунки між подружжям та ведення спільного господарства фактично припинені, відновлювати їх сторони наміру й бажання не мають.
Відповідно до положень ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що прямо вказано в ст. 24 цього Кодексу.
Як зазначає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Вказане свідчить, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них, тому, відповідно до ст. 112 СК України, шлюб між сторонами слід розірвати.
Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд зазначає наступне.
Позивачка ОСОБА_1 в позовній заяві просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з мотивів того, що дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, а відповідач обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини не виконує хоча є працездатним, військовослужбовець, інші особи на утриманні відсутні.
На спростування вказаного, відповідачем ОСОБА_2 не надано відповідних доказів.
Відповідно до статтей 180, 182, 183 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
У ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Враховуючи викладене, а також той факт, що дитина сторін проживає з матір`ю - позивачкою по справі, розмір аліментів, який остання просить стягнути з відповідача є співмірним та може забезпечити дитині рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Оскільки позов подано до суду 15.06.2026, аліменти з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню з вказаної дати, оскільки у відповідності до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Крім цього, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір, оскільки при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів позивачка звільняється від сплати такого.
На підставі викладеного, статтями 263-265, 273, 279 ч. 5, 354, 355 ЦПК України, суд, 
ухвалив:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. 
Розірвати шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , зареєстрований 08 вересня 2023 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 292.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 , залишити прізвище " ОСОБА_6 ”.
Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , військовослужбовця, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку /доходу/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.06.2026 і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять один) грн. 20 коп.
Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Рішення набирає законної сили через 30 днів з дня його ухвалення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.
Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

Головуюча Л.Є. Петренко