Справа № 128/2733/26 
Провадження № 33/801/926/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач: Копаничук С. Г.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2026 року | м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С.Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 10.08.2026 року у справі про притягнення ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,- 
в с т а н о в и л а :
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 № 698515, 20.06.2026 о 21:01 год в селищі Стрижавка, на 297 км автомобільної дороги М21 , водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом « Volkswagen Golf », д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора « Alcotest Drager 7510 » ,прилад ARND-0057, що підтверджується тестом № 583, результат якого становив 0, 57 проміле, з яким ОСОБА_1 не погодився, тому відповідний огляд було проведено у встановленому законом порядку при безперервній відеофіксації на портативні відеореєстратори № 472306, № 472973 у медичному закладі КНП ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР, в лікаря нарколога, що підтверджується висновком № 0505 від 20.06.2026 о 21:55 год. Результат позитивний, Alcotest 6820 - 0,45 проміле.Своїми діями ОСОБА_1  порушив п. 2.9.а Правил дорожнього руху ,чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 10.08.2026 року ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 665,6 грн. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ,посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить вказану постанову скасувати, а провадження у справі закрити через відсутність у його діях  складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Послався на те, що суд безпідставно використав відсутню в матеріалах справи Інструкцію до Drager Alcotest 6820 для самостійного визначення похибки вимірювання та усунення недоліків доказування органу, який склав протокол,матеріали справи не містять доказів ідентифікації, повірки та метрологічної придатності цього приладу станом на 20.06.2026, а відсутність вимоги водія пред`явити свідоцтво про повірку не звільняє орган від обов`язку довести справність застосованого засобу вимірювання. Суд не надав належної оцінки суперечностям зазначення часу у медичній документації, оскільки у висновку медичного огляду від 20.06.2026 акт медичного огляду № 0505 складено о 21:55, відеозаписи фіксують проведення повторного вимірювання близько 21:38–21:39 , тобто зазначений в акті час його складання є пізнішим за фактичне завершення огляду. Суд безпідставно відмовив у призначенні судово-медичної експертизи, не вирішивши питання щодо можливості зниження показника алкоголю з 0,45 % до 0,36 % за 7–9 хвилин виключно внаслідок природного виведення етанолу, хоча встановлення причин такої динаміки потребує спеціальних знань у галузі судової медицини. Суд проігнорував вимогу Інструкції № 1452/73 щодо проведення підтверджуючого дослідження у разі позитивного результату тесту на алкоголь, оскільки у ОСОБА_1 кров та сечу для проведення такого дослідження не відбирали , газорідинну хроматографію не проводили, а висновок суду про пріоритет положень п. 10 Порядку № 1103 над не введеною в дію Інструкцією із посиланням на ст. 19 ЗУ «Про правотворчу діяльність» № 3354-ІХ, є необгрунтованим . Суд однобічно оцінив відеозаписи та матеріали поліції, оскільки зазначені в матеріалах справи ознаки алкогольного сп`яніння, не знаходять підтвердження на відеозаписах № 472306 та № 472973. Суд не надав належної оцінки призначеній Коцерубі до проведення огляду інгаляційній терапії і можливості впливу на його результати препарату «Симбікорт Турбухалер». Вважає ,що вказані недоліки не дозволяють визнати вину ОСОБА_1 доведеною поза розумним сумнівом.
Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши постанову суду в межах наведених в апеляційній скарзі доводів , апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до пункту 1.3, 1.9, 2.5, 2.9а ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння тавикористання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
З протоколу про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 № 698515 вбачається , що , 20.06.2026 о 21:01 год в селищі Стрижавка, на 297 км автомобільної дороги М21 , водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом « Volkswagen Golf », д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора « Alcotest Drager 7510 »,прилад ARND-0057, що підтверджується тестом № 583, результат якого становив 0, 57 проміле, з яким ОСОБА_1 не погодився, тому відповідний огляд було проведено у встановленому законом порядку при безперервній відеофіксації на портативні відеореєстратори № 472306, № 472973 у медичному закладі КНП ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР, в лікаря нарколога, що підтверджується висновком № 0505 від 20.06.2026 о 21:55 год. Результат позитивний, Alcotest 6820 - 0,45 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9.а Правил дорожнього руху ,чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Як вбачається із чеку газоаналізатора « Alcotest Drager 7510 », тест № 583, результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння позитивний , вміст алкоголю склав 0, 57 проміле.
З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається , що огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку з виявленими у нього ознаками : запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Огляд проводився Alcotest Drager 7510, ARND-0057 , тест №583. (а.с.5)
Окрім того, з направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається що ОСОБА_1 було направлено до КНП ВОКПЛ ім. акад. Ющенка ВОР, у зв`язку із виявленими ознаками сп`яніння : запах алкоголю з порожнини рота, виражена тремтіння пальців рук, порушення мови. (а.с. 6).
Згідно неспростованого результату висновку КНП «Вінницької обласної клінічної психоневрологічної лікарні ім. акад. Ющенка Вінницької обласної ради» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.06.2026 року , ОСОБА_1 під час огляду його о 21 :35 год перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Результат огляду : Alkotest 6820 -0,45 проміле; Alkotest 6820 – 0,36 проміле. (а.с.8).
Згідно рапорту працівника поліції від 20.06.2026 року під час спілкування з ОСОБА_1 у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці, порушення мови. 
Суд хвалюючи постанову виходив із того, що що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю наявних у справі доказів, а саме: протоколом про адмінправопорушення щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП, результатом огляду його на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу ( з результатом вмісту алкоголю в 0,57 ‰), висновком медичного огляду про знаходження його 20.06.2026 року о 21 : 35 год у стані алкогольного сп`яніння ( вміст алкоголю 0,45 ‰), а також відеозаписами проведення оглядів. Суд розцінив вказані докази як такі ,що підтверджують його вину ,оскільки медичний огляд проведено у встановленому законом порядку, а отримані результати є достатніми для підтвердження стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та порушення ним п. 2.9.а Правил дорожнього руху .При цьому суд виходив із того, що навіть результат вмісту алкоголю у 0,36 ‰ перевищує допустиму норму у 0,2 ‰, в тому числі, з урахуванням похибки приладу вимірювання. У задоволенні клопотання про призначення судово-медичної експертизи суд відмовив, вважаючи, що хвороба і застосування інгаляційних препаратів,про які водій не повідомляв під час медичного огляду , результатів огляду ,якими встановлено перебування його в стані алкогольного сп`яніння , не спростовують і спеціальні знання для оцінки доказів у справі не є необхідними. Суд також відхилив доводи захисника про відсутність в матеріалах справи серійного номера приладу «Alcotest 6820», роздруківок результатів, даних про повірку та інших технічних характеристик приладу , з мотивів відсутності з його боку сумнівів щодо них і і вимог про пред`явлення свідоцтва про повірку приладу . Відсутність відбору крові та сечі і непроведення лабораторного дослідження не впливає на законність висновку лікаря, оскільки, на його думку, таке підтвердження є обов`язковим лише у випадках виявлення наркотичних засобів або психотропних речовин. Таким чином, суд вважав доведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не встановив підстав для закриття провадження та застосував стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та його вину, правильно оцінив наявні у матеріалах справи докази, вірно застосував норми права і дійшов обгрунтованого висновку про доведення факту порушення ним п. 2.9.а Правил дорожнього руху та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно використав відсутню в матеріалах справи Інструкцію до приладу Alcotest 6820 для самостійного визначення похибки вимірювання та усунення недоліків доказування органу, який склав протокол,матеріали справи не містять доказів ідентифікації, повірки та метрологічної придатності цього приладу станом на 20.06.2026, а відсутність вимоги водія пред`явити свідоцтво про повірку не звільняє орган від обов`язку довести справність застосованого засобу вимірювання, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.
Відповідно до п.7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я).
Відповідно до п.2-5 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,(далі- Інструкція) огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Враховуючи вказане і те, що апелянт не навів конкретних обставин, що свідчили б про використання під час огляду приладу ,який був несправним, не пройшов повірку або не відповідав установленим вимогам на момент проведення огляду,а сам тест має вказівку на тип приладу ARND-0057 і дату його останньої перевірки (градуювання) – 20.11.2025 року і ,враховуючи відсутність на відеозаписі будь яких сумнівів або застережень правопорушника щодо його несправності чи невідповідності його технічного стану встановленим вимогам,саме по собі посилання на відсутність у матеріалах справи окремих документів щодо технічних характеристик приладу , є безпідставним і не являється достатньою підставою для спростування достовірності отриманого результату вимірювання. 
Так само необґрунтованим є твердження апелянта про використання судом Інструкції до користування приладом до «Drager Alcotest 6820»,оскільки суд при розгляді справи має право та обов`язок застосовувати доступні і відкриті технічні характеристики приладів, заявлені виробниками споживачам і оцінювати їх ,зокрема, можливі похибки в результатах огляду , з урахуванням установлених нормативними актами вимог і показників щодо допустимих результатів . Використання судом нормативної та технічної інформації для оцінки доказів саме по собі не свідчить про заміну судом доказів сторони обвинувачення чи усунення недоліків доказування. Посилання апелянта на необхідність встановлення похибки конкретного приладу є безпідставним ,так як не грунтується на конкретних положеннях закону та відповідних підзаконних нормативних актів . Згідно положень Інструкції обов`язок поліцейського надати відповідні документи щодо приладу виникає саме на вимогу особи, яка підлягає огляду. Матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_1 під час проведення медичного огляду вимагав пред`явлення свідоцтва про повірку чи інших документів на прилад, а також не містять відомостей про заявлення ним зауважень щодо технічного стану або справності «Alcotest 6820».
Доводи апеляційної скарги про відсутність оцінки судом суперечностей зазначення часу у медичній документації, оскільки у висновку медичного огляду від 20.06.2026 акт медичного огляду № 0505 складено о 21:55, відеозаписи фіксують проведення повторного вимірювання близько 21:38–21:39 , тобто, зазначений в акті час його складання є пізнішим за фактичне завершення огляду також є необгрунтованими.
Сам по собі факт зазначення у висновку часу його оформлення, який є пізнішим за час проведення окремих медичних процедур, не свідчить про недостовірність результатів огляду або порушення порядку його проведення. Час проведення вимірювань та час оформлення і видачі відповідного висновку об`єктивно повинні бути різними та не повинні збігатися,оскільки передбачають об`єктивну причину у часі необхідному для складення документів. З відеозаписів не вбачається обставин, які б свідчили про те, що зазначені у висновку результати вимірювань були отримані в інший час або щодо іншої особи, ніж ОСОБА_1 , чи що такі результати були внесені до медичної документації без фактичного проведення відповідного огляду. Відтак, наведена апелянтом різниця пояснюється загальновідомими об`єктивними причинами і не спростовує факту проведення медичного огляду та достовірності зафіксованих у висновку його результатів. 
Відтак ці доводи скарги правового значення не мають і не свідчать про наявність істотного порушення встановленого порядку огляду та не дають підстав для визнання висновку щодо результатів медичного огляду недопустимим доказом.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно відмовив у призначенні судово-медичної експертизи, не вирішивши питання щодо можливості зниження показника алкоголю з 0,45 % до 0,36 % за 7–9 хв виключно внаслідок природного виведення етанолу, хоча встановлення причин такої динаміки потребує спеціальних знань у галузі судової медицини, також не заслуговують на увагу. 
Відповідно до ч.1 ст.273 КУпАП України експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях.
Отже, призначення експертизи є необхідним тоді, коли без використання спеціальних знань неможливо встановити обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
У даному випадку суд першої інстанції, дослідивши наявні у справі докази, вірно не вбачав такої необхідності , оскільки всі отримані результати вимірювань наявності алкоголю є позитивними , вони не суперечать одні одним і ,навіть із врахуванням можливої похибки приладу , не ставлять під сумнів наявність перевищеного рівня алкоголю у ОСОБА_1 і встановлення факту перебування його в стані алкогольного сп`яніння ,що підтверджується оглядом, проведеному у вповноваженому медичному закладі . Доводи про надто швидке зменшення показника з 0,45 ‰ до 0,36 ‰ за певний проміжок часу не мають значення для встановлення факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння і не спростовують цей факт , оскільки суд оцінює докази у їх сукупності, а не ізольовано один від одного. Таким чином, питання, запропоновані стороною захисту для експертного дослідження, не були такими, без встановлення яких суд був позбавлений можливості оцінити наявні докази та вирішити питання про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України. За таких обставин відмова суду першої інстанції у призначенні судово-медичної експертизи є обґрунтованою, а відповідні доводи апеляційної скарги не свідчать про неповноту судового розгляду чи неправильність висновків суду.
Доводи апеляційної скарги про ігнорування судом вимоги п.8 Розділу ІІІ Інструкції № 1452/73 та відсутності підтверджуючого дослідження у разі позитивного результату тесту (лабораторного дослідження) на алкоголь, оскільки у ОСОБА_1 кров та сечу для проведення такого дослідження не відбирали , газорідинну хроматографію не проводили, а висновок суду про пріоритет положень п. 10 Порядку № 1103 над не введеною в дію Інструкцією із посиланням на ст. 19 ЗУ «Про правотворчу діяльність» № 3354-ІХ, є необгрунтованим, також не заслуговують на увагу .
Відповідно до п.8 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів, тестів (скринінгових лабораторних досліджень) на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є проведення підтверджуючого дослідження — газорідинної хроматографії з полум`яно-іонізаційним детектором для визначення концентрації алкоголю у крові та сечі та газової (рідинної) хромато-мас-спектрометрїї на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи.
Враховуючи наведене, передбачена цим пунктом вимога щодо проведення огляду ознак сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів, тестів (скринінгових лабораторних досліджень) та  підтверджуючого дослідження методом газорідинної хроматографії для визначення концентрації алкоголю у крові та сечі вказує на те, що такі дослідження проводиться як складова частина медичного огляду ,результатом якого є складення кваліфікованими працівниками уповноваженого медичного закладу акту медичного огляду ,що є підставою для складення медичним закладом Висновку щодо результатів медичного огляду .
Як вбачається у матеріалах справи наявний Висновок медичного закладу щодо результатів огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 20.06.2026 року ,у якому є посилання на Акт медичного огляду ОСОБА_1 №0505 від 20.06.2026 року ,складеному о 21.55 год за результатами здійсненого о 21.35 год .(а.с.8)
Оскільки із наявного у матеріалах справи висновку медичного закладу щодо результатів медичного огляду про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння не вбачається факт не дотримання чи порушення медичним закладом під час медичного огляду вимог п.8 розділу ІІІ Інструкції і не проведення ним відповідних досліджень ,а сам акт медичного огляду №0505 від 20.06.2026 року у матеріалах справи відсутній і під час розгляду справи відповідних клопотань про його витребування не заявлялось , у суду відсутні підстави для визнання вказаного висновку та його результатів недостовірним доказом .
Щодо посилання апелянта на статтю 19 ЗУ «Про правотворчу діяльність», як на правову підставу висновку суду першої інстанції про пріоритет положень Порядку № 1103 перед положеннями Інструкції № 1452/735,то останнє дійсно не може бути визнане належним правовим обґрунтуванням, якщо на момент розгляду справи відповідна норма ще не набрала чинності. Водночас, зазначена обставина ,з врахуванням вищенаведених аргументів ,не впливає на правильність висновків суду щодо відсутності підстав для визнання результатів висновку медичного огляду недопустимим. Тому помилкове посилання на норму, яка на момент розгляду справи не була введена в дію, не є безумовною підставою для скасування постанови, якщо сам висновок суду відповідає вимогам чинного законодавства.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд однобічно оцінив відеозаписи та матеріали поліції, оскільки зазначені в акті огляду, направленні та рапорті ознаки алкогольного сп`яніння не знайшли підтвердження на відеозаписах, а також не надав належної оцінки стану здоров`я ОСОБА_1 , зокрема наявності бронхіальної астми, респіраторної недостатності та застосуванню інгаляційної терапії, також не заслуговують на увагу.
Відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції підлягають оцінці судом першої інстанції наряду і у взаємозв`язку із іншими наявними у справі доказами .При цьому відсутність на відеозаписах чіткої фіксації кожної з ознак алкогольного сп`яніння, зазначених працівниками поліції в акті огляду, направленні та рапорті, сама по собі не спростовує факту їх виявлення під час безпосереднього спілкування з ОСОБА_1 .  Зазначені ознаки послідовно відображені в акті огляду, направленні на медичний огляд та рапорті працівника поліції, що узгоджується з обставинами проведення огляду. При цьому вирішальним доказом у справі є не самі по собі зазначені ознаки сп`яніння, а результати проведених оглядів, якими безпосередньо встановлено наявність алкоголю в організмі ОСОБА_1 . Так, під час огляду на місці зупинки отримано результат вмісту алкоголю 0,57 ‰, а під час огляду в медичному закладі 0,45 ‰ та 0,36 ‰. Отже, доводи щодо відсутності візуального підтвердження окремих ознак на відеозаписах не спростовують і не можуть спростовувати об`єктивні результати проведених вимірювань про перебування правопорушника в стані алкогольного сп`яніння.
Посилання апелянта на стан здоров`я ОСОБА_1 та застосування ним інгаляційної терапії також не спростовують установлених судом обставин. Сам по собі факт наявності у особи захворювань дихальних шляхів і застосування лікарських препаратів ,що можуть впливати на рівень алкоголю, не несе для кваліфікації порушення ПДР жодного правового значення ,оскільки закон забороняє особі керувати транспортним засобом у стані сп`яніння, які б причини його не викликали ,в тому числі і внаслідок вживання ліків. Тому такі аргументи сторони захисту є непереконливими ,як такі що не спростовують висновку про перебування в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із сукупності наявних у справі доказів, а наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до незгоди з їх оцінкою та не містять обставин, які б спростовували встановлений факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння ,що складає порушення ним п.2.9 ПДР України та вчинення цим адміністративного правопорушення ,передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційний суд з висновками суду першої інстанції погоджується, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження у справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП,-
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 10.08.2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду С. Г. Копаничук