Справа № 151/669/26
Провадження № 3/151/235/26

ПОСТАНОВА
іменем України

08 вересня 2026 року селище Чечельник

Суддя Чечельницького районного суду Вінницької області Токарчук Л.Г. розглянувши матеріали, які надійшли із військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , курсанта 5 навчального взводу 2 навчальної роти 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-10 КУпАП,
ВСТАНОВИЛА:
28 липня 2026 року о 18 годині 00 хвилин солдат ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 та перебуваючи в місці тимчасового розміщення 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 відмовився від виконання законних вимог командира (начальника), визначенних наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.07.2026 №3497 "Про складання Військової присяги військовослужбовцями, призваними за мобілізацією", а саме: відмовився скласти Військову присягу на вірність Українському народові, мотивуючи це релігійними переконаннями.
У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що являється глибоко віруючою людиною, а саме, належить до церкви п`ятидесятників і згідно релігії не може брати до рук зброю. Його Бог помилував, простив, він навіть жити не хотів. Цим життям хоче прославити Бога, бо він дав йому нове життя, покликав його служити цивільним.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_1 , суд вважає, що в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-10 КУпАП. Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до ч. 1 ст. 172-10 КУпАП передбачена відповідальність за відмову від виконання законних вимог командира (начальника). Відповідно до ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України є найважливішими функціями держави та справою всього Українського народу, а захист України, її незалежності та територіальної цілісності України, відповідно до ст. 65 Конституції України є обов`язком громадян України. Так, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, строком на 30 діб, який неодноразово продовжений і діє по теперішній час.
Відповідно до п.3 Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022р. встановлено у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30, 34, 38, 39, 41, 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".
Згідно ст. 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров`я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей. Ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. У разі якщо виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов`язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою.
Відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України від 23.04.1991 № 987 "Про свободу совісті та релігійні організації" ніхто не може з мотивів своїх релігійних переконань ухилятися від виконання конституційних обов`язків. Заміна виконання одного обов`язку іншим з мотивів переконань допускається лише у випадках, передбачених законодавством України.
Можливість брати участь у богослужіннях та релігійних обрядах під час виконання обов`язків військової служби надається військовослужбовцям з дозволу командира (начальника) військового з`єднання чи частини. Військовослужбовці не мають права відмовлятися або ухилятися від виконання обов`язків військової служби з мотивів релігійних переконань та використовувати службові повноваження для релігійної чи атеїстичної пропаганди. Військовослужбовці мають право на придбання, володіння і використання релігійної літератури будь-якою мовою, а також інших предметів та матеріалів релігійного призначення. Ніхто не має права перешкоджати задоволенню військовослужбовцями своїх релігійних потреб (ч.2, 3, 4 ст. 6 Закону №2011). Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-10 КУпАП, а саме: відмовився від виконання законних вимог командира (начальника). Вина ОСОБА_1 повністю підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом А1890 № 210/26 про військове адміністративне правопорушення від 28.07.2026 року (а.с.1), витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 26.07.2026 №218 (а.с.2), витягом з наказу командира від 11.04.2026 №1741 (а.с.3), витягом з наказу командира від 03.04.2026 №98 (а.с.4), копією наказу командира від 28.07.2026 №3497 (а.с.5), копією довідки №260220200680202700002/1 від 26.07.2026(а.с.6), актом фіксації відмови від складання Військової присяги на вірність Українському народові від 28.07.2026. (а.с.7)
Суд зауважує, що строкова військова служба та військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період це два самостійні види військової служби із Законом України "Про альтернативну (невійськову) службу" альтернативна служба запроваджується замість проходження саме строкової військової служби, тобто заміна військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період на альтернативну (невійськову) службу, цим Законом не встановлена.
Суд наголошує, що в Україні було оголошено загальну військову мобілізацію всіх військовозобов`язаних осіб, тобто йдеться не про військову службу за призовом, яка має місце в мирний час (як у справах ЄСПЛ), а про військову службу за мобілізацією для відсічі ворожої збройної агресії.
Згідно ст. 10 Статуту Збройних Сил України, яка визначає загальні обов`язки військовослужбовців, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців обов`язок свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок. Громадяни, які вступили на військову службу за контрактом або за призовом, складають Військову присягу на вірність Українському народу в порядку, визначеному Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України (пункт 4 Положення). Натомість за обставинами цієї справи, солдат ОСОБА_1 відмовився виконувати вимоги командира про прийняття присяги на вірність Українському народові. Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Згідно ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. Враховуючи обставини справи, вважаю за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст. 172-10 КУпАП у виді штрафу. Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок. На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 172-10, статтями 27, 283, 284, 285, КУпАП, ЗУ "Про судовий збір",
ПОСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-10 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником до Державного бюджету (отримувач коштів: ГУК у Він.обл./с.Ольгопіль/21081100, код ЄДРПОУ 37979858, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA968999980313050106000002906, код класифікації доходів бюджету 21081100) не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови.
У разі несплати штрафу в установлений строк, відповідно до ст. 308 КУпАП постанова надсилається для примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, і стягується в подвійному розмірі, тобто 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , картка платника податків НОМЕР_2 ) до Державного бюджету (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/, код ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.
Апеляційна скарга подається через суд, який виніс постанову.
Копію постанови вручити ОСОБА_1 . 

Суддя Людмила ТОКАРЧУК