Справа № 420/37726/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хлімоненкової М.В., 

за участю:
секретаря судового засідання Соловйової О.А.

позивача ОСОБА_1 
представника позивача Реу Р.В.
представника відповідача Димона І.В. 

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України Департаменту патрульної поліції, про скасування наказу, поновлення на службі в поліції, стягнення заробітної плати,

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Національної поліції України Департаменту патрульної поліції, у якому позивач просить суд:
1. скасувати наказ Департаменту патрульної поліції України за №560 від 29.08.2025 «Про застосування до працівника УПП в Одеській області ДПП дисциплінарного стягнення» за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пункту 1 частини першої статті 18 Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, відповідно до частини дванадцятої статті 19, пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту до лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0173350), у вигляді звільнення зі служби в поліції,
2.поновити на службу в поліцію лейтенанта ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції з 29.08.2025 року,
3.стягнути з Департаменту патрульної поліції України заробітну плату за час вимушеного прогулу з дня звільнення – 29.08.2025 року по поновлення на службі та судові витрати.
Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає про те, що з серпня 2018 року, по 14.07.2025 року працював на посаді інспектора роги з обслуговування міста Ізмаїл, Управління патрульної поліції в Одеської області Департаменту патрульної поліції України. Згідно до наказу Департаменту патрульної поліції №560 від 29.08.2025 року «Про застосування до працівника УПП в Одеської області ДПП дисциплінарного стягнення» за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пункту 1 частини першої статті 18 Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою статті 64 Закопу України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, відповідно до частини дванадцятої статті 19, пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Також наказом ДПП від 14.07.2025 № 1161 о/с «По особовому складу», позивача звільнено з посади інспектора роти з обслуговування міста Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП та зараховано в розпорядження Департаменту патрульної поліції.
Із вказаними наказами позивач не погоджуюсь, та вказує на те, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги. Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни. В той же час, оскаржуваний наказ №560 від 29.08.2025 року містить посилання лише на отримані відомості з органу досудового слідства, які містять перелік правопорушень, які не підтверджені вироком суду, що вступив у законну силу, тобто перелік нічим не доведених подій правопорушень. Жодних посилань на якісь матеріали перевірки безпосередньо проведених в ході службового розслідування, пояснень, конкретних дій службових осіб, які здійснювали перевірку, наказ не містить. На думку позивача відповідачу необхідно не тільки встановити характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, а я визначити його вплив на формування загального сприйняття в суспільстві авторитету органів поліції. Позивач звертає увагу суду, що висновки службового розслідувания повність відтворюють повідомлення про підозру у відповідній частині та не мають жодних посилань на самостійно встановлені факти, аналізу характеру проступку, особи порушника, ступінь вини тощо.
Також на думку позивача, у діях Відповідача є порушення ст. 18 Дисциплінарного статуту, оскільки до дня вручення оскарженого наказу до Позивача не надходило жодних повідомлень щодо необхідності надати пояснення і посилання на самі пояснення. Порушення наведених вимог, а саме відібрання таких пояснень без будь-якого попередження унеможливлює користування правничою допомогою позивачем під час такого опитування, що також являється порушенням вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Ухвалою від 12.11.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження в адміністративній справі. Вирішив розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначив у справі підготовче засідання.
Відповідач надав відзив на позовну заяву у якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 
Заперечуючи доводи позивача, викладені в позовній заяві, відповідач зазначив, що 07.07.2025 за вх. № 9267 з ВОНС в м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП надійшов лист капітана поліції ОСОБА_2 щодо порушення службової дисципліни інспектором роти з обслуговування міста Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_3 . До вищевказаного листа була додана доповідна записка начальника ВОНС в м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП капітана поліції ОСОБА_2 у якій останній доповідає, що 03.07.2025 приблизно о 12.00 співробітниками Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві (з дислокацією у м. Одесі), в межах документування фактів корупційної діяльності в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні № 4225164220000016 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, було затримано в порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України, інспектора роти з обслуговування міста Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вимагання та отримання грошових коштів у розмірі 4900 (чотирьох тисяч дев`ятисот) доларів США за невжиття заходів мобілізаційного характеру.
Відповідач вказує, що з метою забезпечення повного, всебічного і об`єктивного дослідження обставин подій, було призначено службове розслідування, в ході якого було встановлено, що ОСОБА_4 було повідомлено про підозру від 04.07.2025 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 368 ККУ, за кваліфікуючими ознаками, а саме: в пособництві в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дії з використанням наданої їй влади чи службового становища вчинене за попередньою змовою групою осіб. Також щодо ОСОБА_1 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01.09.2025 включно, а наказом Департаменту патрульної поліції від 14.07.2025 №1161 по особовому складу, на підставі пункту 3 частин першої-другої статті 67 Закону України «Про Національну поліцію» та ухвали Пересипського районного суду м. Одеси від 04.07.2025 № 523/12797/25, лейтенанта поліції ОСОБА_1 зараховано в розпорядження Департаменту патрульної поліції, звільнивши з посади інспектора роти з обслуговування м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП з 04.07.2025.
Окрім того, дисциплінарною комісію установлено обставини, що обтяжують відповідальність лейтенанта поліції ОСОБА_5 , передбачені пунктом 2 частини першої статті 19 Дисциплінарного проступку, а саме вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення. Дисциплінарною комісією враховано, що за час несення служби ОСОБА_6 притягувався до дисциплінарної відповідальності 8 разів. Також дана подія набула суспільного резонансу, який підриває авторитет не тільки одного поліцейського, а й авторитет Національної поліції України в цілому, як центрального органу виконавчої влади, який відповідно до частини першої статті 1 Закону служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. За результатами службового розслідування, вина ОСОБА_5 у вчиненні дисциплінарного проступку була встановлена у повному обсязі, тому Департаментом патрульної поліції було видано наказ «Про застосування до працівника УПП в Одеській області ДПП дисциплінарних стягнень» від 29.08.2025 № 560.
Щодо орання виду дисциплінарного стягнення відповідач зазначає, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного випливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням відповідних обставин і не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень. Внаслідок того, що матеріалами підтверджено вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні службової дисципліни, що зробило неможливим його подальшу службу в органах патрульної поліції, тому застосовуючи найсуворіший вид дисциплінарного стягнення, а саме звільнення зі служби в поліції Департамент патрульної поліції діяв обгрунтовано, в порядку, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України.
Позивач надав до суду відповідь на відзив, у якому додатково до раніше пояснень вказав, що на його думку, твердження Відповідача у відзиві на позивну заяву про те що, звільнення Позивача зі служби пов`язано з порушенням службової дисципліни, та є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи, не знайшло свого підтвердження а ні в Наказі про звільнення Позивача а ні у висновку проведеного відносно нього службового розслідування, так як Відповідач у всіх зазначених документах посилається на інформацію з Державного бюро розслідувань про притягнення Позивача до кримінальної відповідальності та інформацію з джерел масової інформації, які не мають обґрунтованого підтвердження, що підтверджується відповідним вироком суду, яким було би визнано Позивача винним у скоєнні злочину який йому інкримінують.
Відповідач, у свою чергу, надав до суду заперечення, у яких звернув увагу суду на релевантну практику Верховного Суду та повторно зазначив, що відсутність кримінального або адміністративного притягнення до відповідальності позивача не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів Національної поліції. При цьому, під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. Вибір одного із видів дисциплінарного стягнення належить до дискреційних повноважень органу, що має право приймати рішення за результатами розгляду дисциплінарного провадження у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.
В ході розгляду справи, під час надання усних пояснень представник позивача та позивач підтримали заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити у повному обсязі. 
Представник відповідача заперечив проти заявлених позовних вимог. Надав пояснення, у яких підтримав обгрунтування відзиву на позовну заяву та зазначив про правомірність прийняття оскаржуваних наказів.
Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, викладені сторонами у заявах по суті справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
Позивач – ОСОБА_1 проходив службу в поліції на посаді інспектора роти з обслуговування міста Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП НПУ, звання лейтенант поліції.
03.07.2025 позивача було затримано у порядку, передбаченому ст.208 КПК України в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №42025164220000016 від 21.03.2025 та у подальшому 04.07.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України, а саме в пособництві в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дії з використанням наданої їй влади чи службового становища вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду міста Одеси від 04.07.2025 у справі №523/12797/25 застосовано щодо ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Згідно доповідної записки начальника ВОНС в м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП капітана поліції Марунича В., 03.07.2025 приблизно о 12.00 співробітниками Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві (з дислокацією у м. Одесі), в межах документування фактів корупційної діяльності в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні № 4225164220000016 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, було затримано в порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України інспектора роти з обслуговування міста Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вимагання та отримання грошових коштів у розмірі 4900 (чотирьох тисяч дев`ятисот) доларів США за невжиття заходів мобілізаційного характеру.
Наказом Департаменту патрульної поліції НПУ №2149 від 09.07.2025 призначено службове розслідування, утворено дисциплінарну комісію та ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових обов`язків.
Відповідно до витягу з Наказу Департаменту патрульної поліції НПУ №1161 о/с від 14.07.2025 лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора роти з обслуговування міста Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області з 04.07.2025 зараховано в розпорядження Департаменту патрульної поліції.
За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарною комісією 07.08.2025 був складений висновок, затверджений начальником Департаменту патрульної поліції, у якому вказано, що в ході службового розслідування встановлено, що 03.07.2025 лейтенанта поліції ОСОБА_5 було затримано в порядку статті 208 КПК України та повідомлено про підозру в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 ККУ за кваліфікуючими ознаками, а саме: в пособництві в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дії з використанням наданої їй влади чи службового становища вчинене за попередньою змовою групою осіб. Також 04.07.2025 до лейтенанта поліції ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01.09.2025 включно. Інформація щодо цієї події поширена у месенджері Telegram та набула понад 6000 (шість тисяч) переглядів. Також інформація щодо досліджуваної події була висвітлена у різних Інтернет публікаціях та набула суспільного резонансу, який підриває авторитет Національної поліції України.
У висновку вказано, що причинами виявленого порушення лейтенантом поліції ОСОБА_5 стали його недисциплінованість, негативні особисті якості, не виявлення ним високої свідомості, дисципліни. Також дисциплінарною комісію установлено обставини, що обтяжують відповідальність, передбачені пунктом 2 частини першої статті 19 Дисциплінарного проступку, а саме вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення. Також дисциплінарною комісією враховано, що за час несення служби ОСОБА_6 притягувався до дисциплінарної відповідальності 8 разів. Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_5 дисциплінарною комісією не установлено. 
Загалом, дисциплінарна комісія вважала, що за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пункту 1 частини першої статті 18, Присяги працівника поліції, визначеної статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту необхідно застосувати до інспектора роти обслуговування міста Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції. 
Наказом Департаменту патрульної поліції НПУ №560 від 29.08.2025 за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пункту 1 частини першої статті 18, Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 6 частини третьої статті Дисциплінарного статуту, відповідно до частини дванадцятої статті 19, пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту до лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Наказом Департаменту патрульної поліції НПУ №1610 о/с від 25.09.2025 лейтенанта поліції ОСОБА_1 відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції на підставі наказу Департаменту патрульної поліції НПУ №560 від 29.08.2025.
Вважаючи протиправним наказ Департаменту патрульної поліції України за №560 від 29.08.2025 про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, а також наявним у нього права на поновлення на раніше займаній посаді та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, позивач звернулася до суду із цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з такого.
Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч.2 ст.2 КАС України вимогам.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ст.1 Закону № 580-VIII Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Серед обов`язків поліцейського, визначених ст. 18 Закону № 580-VIII, вказано неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
Частиною 1 статті 64 Закону№ 580-VIII, визначено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".
Згідно ч.1,2 ст.19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Відповідно до п.6 та п.10 ч.1 ст.77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, а також рішенням суду про визнання його активів або активів, набутих за його дорученням іншими особами або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави.
Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України.
Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.
Згідно ст.11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до ст.13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Статтею 14 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Згідно зі статтями 15 та 19 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії (ч.1 ст.15).
За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку (ч.15 ст.15).
Статтею 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби (ч.3 ст.19).
Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, зокрема, є вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення.(ч.6 ст.19).
У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє. (ч.12 ст.19).
Відповідно до ч.1 ст.29 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Та згідно ч.3 ст.22 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок № 893), який визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.
Пунктом 1 розділу II Порядку № 893 передбачено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків (пункт 1 розділу V Порядку № 893).
За правилами пункту 4 розділу V Порядку № 893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Абзацами 1, 2, 5 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 № 1179 визначено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України.
Відповідно до абзацу 1 пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.
Із вказаних правових норм вбачається, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського у зв`язку із особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.
У своїй практиці Верховний Суд, аналізуючи норми законодавства, які регулюють особливості проходження служби в поліції, неодноразово висновував, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.
Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.
Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють. Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.
З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень є вчинення дій, що порушують службову дисципліну. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого керівник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, зокрема, в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.
Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Як встановлено судом, підставою для призначення службового розслідування стосовно ОСОБА_1 слугувала інформація, викладена у доповідній записці начальника ВОНС в м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП капітана поліції Марунича В. у якій останній зазначив, що 03.07.2025 приблизно о 12.00 співробітниками Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві (з дислокацією у м. Одесі), в межах документування фактів корупційної діяльності в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні №4225164220000016 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, було затримано в порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України, інспектора роти з обслуговування міста Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вимагання та отримання грошових коштів у розмірі 4900 (чотирьох тисяч дев`ятисот) доларів США за невжиття заходів мобілізаційного характеру.
Окрім того у доповідній записці капітан поліції ОСОБА_7 зазначив, що відповідно до розстановки сил та засобів роти з обслуговування міста Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП у момент затримання ОСОБА_6 ніс службу на охоронні адміністративної будівлі ВОНС в м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП, а також у мережі Інтернет було виявлено критичні публікації у яких висвітлена вищевказана подія. 
Надалі, як встановлено судом, 04.07.2025 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України, а саме в пособництві в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дії з використанням наданої їй влади чи службового становища вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду міста Одеси від 04.07.2025 у справі №523/12797/25 застосовано щодо ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Зі змісту вказаної ухвали, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.07.2025 вбачається, що обставини підозри підтверджувалися на такому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які були приведені у клопотанні слідчого про обрання запобіжного заходу та доданих до нього матеріалах. Слідчий суддя, не оцінюючи докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, дійшов висновку про обгрунтованість підозри.
В той же час, обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що оскаржуваний наказ №560 від 29.08.2025 року містить посилання лише на отримані відомості з органу досудового слідства, які містять перелік правопорушень, які не підтверджені вироком суду, що вступив у законну силу
З даного приводу суд зауважує, що відповідно до п.6 та п.10 ч.1 ст.77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 
- у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 
- у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, а також рішенням суду про визнання його активів або активів, набутих за його дорученням іншими особами або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави.
З аналізу наведених норм слідує, що однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту. Іншою підставою звільнення є набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.
Як вбачається із висновку службового розслідування від 07.08.2025 при дослідженні копії повідомлення про підозру від 04.07.2025 встановлено, що ОСОБА_4 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 368 ККУ, за кваліфікуючими ознаками, а саме: в пособництві в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дії з використанням наданої їй влади чи службового становища вчинене за попередньою змовою групою осіб. ОСОБА_6 є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, передбаченим статтею 3 Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VII від 14.10.2014.
Верховний Суд неодноразово у своїх постановах зазначав, що притягнення до відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення (пункт 10 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ), є окремими підставами для звільнення зі служби в поліції та припинення служби в поліції, не пов`язаними із притягненням особи до дисциплінарної відповідальності (пункт 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ).
Акцентуючи увагу на тому, що Закон №580-VІІІ виокремлює зазначені підстави для звільнення зі служби в поліції, Верховний Суд у справі № 804/4096/17 (постанова від 02.10.2019) мав на меті звернути увагу, що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.
Отже, такі підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності.
Такої правової позиції дотримувався Верховний Суд і у подальшій правозастосовній практиці у подібних правовідносинах, зокрема у постановах від 07.02.2020 у справі №260/1118/18, від 26.11.2020 у справі № 580/1415/19, від 22.02.2023 у справі № 200/11036/20-а, від 14.03.2023 у справі №320/1206/21, від 03.04.2024 у справі № 420/9503/22, від 15.08.2024 у справі №420/5700/23, та багатьох інших.
У цій справі Верховний Суд також зазначав, що види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, визначені у статті 13 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків (дій, що порушують службову дисципліну), а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі.
Слід ураховувати, що звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби не пов`язано з кримінально-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які, водночас, стали підставою для службового розслідування та кримінального провадження.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява №34964/97). Відтак зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
Тож вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи. Такий підхід до вирішення питання про правомірність притягнення осіб до дисциплінарної відповідальності застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, а також Верховним Судом, зокрема, у постановах від 07.02.2020 у справі № 260/1118/18, від 28.02.2020 у справі № 825/1398/17, від 06.03.2020 у справі № 804/1758/18 та від 20.10.2020 у справі № 340/1502/19, а також від 22.02.2023 у справі № 200/11036/20-а, від 14.03.2023 у справі № 320/1206/21, тощо.
В контексті особливостей спірних правовідносин слід також зазначити, що відсутність вироку суду про визнання особи винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні не є підставою для скасування наказів, якими така особа звільняється зі служби у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення, адже особа звільняється не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни.
Законодавець розрізняє окремі види юридичної відповідальності поліцейського за вчинення протиправних діянь, зокрема, у розрізі кримінально-правого та дисциплінарно-правового аспектів.
Кримінальна відповідальність поліцейського настає у випадках вчинення ним кримінального правопорушення, а порядок застосування такого виду юридичної відповідальності визначено Кримінальним процесуальним кодексом України.
Натомість, як визначено частиною другою статті 19 Закону № 580-VIII, підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується Законом.
Дисциплінарна та кримінальна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду. А наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни. Подібний за змістом правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 30.08.2022 у справі 120/8381/20-а, від 22.02.2023 у справі № 200/11036/20-а, від 14.03.2023 у справі № 320/1206/21, від 11.07.2023 у справі №1.380.2019.002223 від 03.08.2023 у справі №160/7157/19, а також від 31.08.2023 у справі №160/3330/19, від 19.07.2024 у справі №480/7443/22, тощо.
Поряд з цим, Верховний Суд у постанові від 17.11.2022 у справі №480/9492/20 звертав увагу, що в правозастосовчій практиці існує правова позиція, яка вказує на неможливість притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності лише на підставі інформації, яка є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні, та про необхідність встановлення складу дисциплінарного проступку, який є відмінним від складу кримінального правопорушення (вказані висновки були висловлені Верховним Судом, зокрема, в постанові від 28.02.2020 у справі № 818/1274/17).
Повертаючись до матеріалів цієї справи та обсягу встановлених судом обстави суд зазначає, що відповідач вбачав склад дисциплінарного проступку позивача у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Зокрема, зазначив, що 04.07.2025 лейтенанта поліції ОСОБА_5 затримано відповідно до статті 208 Кримінального процесуального кодексу України та повідомлено про підозру в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України діяння, передбачене частинами першою, або другою цієї статті, предметом якого була неправомірна вигода у великому розмірі, або вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище, або за попередньою змовою групою осіб, або повторно, або поєднане з вимаганням неправомірної вигоди. Інформація про цей випадок була широко поширена в мережі Інтернет, набравши на момент проведення службового розслідування понад 39000 (тридцять дев`ять тисяч) переглядів, що негативно позначилося не тільки на його особистому авторитеті, а й на авторитеті Національної поліції України в цілому. Це спричинило значний суспільний резонанс, що підриває довіру до правоохоронних органів та їх здатність забезпечувати правопорядок у країні.
Причинами виявленого порушення лейтенантом ОСОБА_5 стали його недисциплінованість, негативні особисті якості, не виявлення ним високої свідомості, дисципліни.
Окрім того, дисциплінарною комісію установлено обставини, що обтяжують відповідальність ОСОБА_5 , передбачені пунктом 2 частини першої статті 19 Дисциплінарного проступку, а саме вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення.
Також дисциплінарною комісією враховано, що за час несення служби ОСОБА_6 притягувався до дисциплінарної відповідальності 8 разів, а саме: наказом УПП в Одеській області ДПП від 17.07.2020 № 165 у вигляді догани; наказом УПП в Одеській області ДПП від 22.08.2022 № 469 у вигляді догани; наказом УПП в Одеській області ДПП від 14.10.2022 № 584 у вигляді суворої догани; наказом УПП в Одеській області ДПП від 16.08.2023 № 764 у вигляді суворої догани; наказом УПП в Одеській області ДПП від 08.03.2024 № 183 у вигляді зауваження; наказом УПП в Одеській області ДПП від 25.10.2024 № 656 у вигляді зауваження; наказом УПП в Одеській області ДПП від 25.02.2025 № 136 у вигляді догани; наказом УПП в Одеській області ДПП від 22.04.2025 № 263 у вигляді суворої догани.
Дисциплінарна комісія за результатами проведення службового розслідування дійшла висновку, що зважаючи на те, що ОСОБА_6 є працівником патрульної поліції, який зобов`язаний неухильно дотримуватися Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, вимог антикорупційного законодавства України, сприяти посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України, останній не утримався від дій, що підривають авторитет Національної поліції України. Відтак, вчинок лейтенанта поліції ОСОБА_5 є проявом негідної поведінки, тому є усі підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього найсуворішого виду дисциплінарного стягнення. 
Суд погоджується із такими висновками дисциплінарної комісії та зазначає, що вчинки, які дискредитують працівників поліції та, власне, органи Національної поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті. Отже, дискредитація звання поліцейського за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів Національної поліції і її працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.
Суд наголошує, що позивач, перебуваючи на службі у Національній поліції України, повинен бути взірцем та прикладом для громадян як в робочий так і позаробочий час, та в силу своїх службових обов`язків, зобов`язаний не допускати зв`язків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер.
В контексті встановлених у справі обставин, суд приходить до висновку, що факт пред`явлення підозри поліцейському, його обгрунтоване затримання, та можливе притягнення до кримінальної відповідальності за отримання коштів, які в подальшому можуть кваліфікуватися як хабар, та висвітлення цієї події у засобах масової інформації - призводить до підриву авторитету та довіри громадян до поліції. А те, що підозрюваним у цьому кримінальному провадженні є саме ОСОБА_1 , який на той час проходив службу в поліції свідчить про порушення ним Правил етичної поведінки поліцейських, Дисциплінарного статуту та вимог Закону № 580-VIII.
Відсутність ж вироку суду про визнання позивача винним у інкримінованим кримінальних правопорушеннях не є підставою для скасування спірного наказу, оскільки позивача звільнено не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03.04.2024 у справі №420/9503/22, від 15.08.2024 у справі №420/5700/23, від 06.02.2025 у справі № 420/17186/22 які підлягають врахуванню під час розгляду справи.
Суд враховує, що рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, хоч і прийнято, в тому числі, на підставі відомостей, наявних в матеріалах кримінального провадження, розпочатого відносно позивача за ознаками кримінального правопорушення, та наданого Дисциплінарній комісії відповідним правоохоронним органом, однак таке рішення ґрунтується на самостійних правових підставах (подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 11 липня 2023 у справі №1.380.2019.002223, від 03.08.2023 у справі №160/7157/19, від 14.09.2023 у справі №200/1018/21-а, від 19.07.2024 у справі №480/7443/22, тощо).
У справі, що розглядається, позивача звільнено не за підозру у вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни, невиконання обов`язків поліцейського, порушення обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, вчинення дій, що підривають авторитет поліції.
Аналізуючи доводи позивача щодо необґрунтованості застосування до нього найсуворішого дисциплінарного стягнення за вчинення зазначеного вище дисциплінарного проступку, суд виходить з того, що підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення. Крім того, Дисциплінарний статут не визначає чіткої послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості. Це в свою чергу наділяє уповноважену особу правом самостійно визначити вид стягнення в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку.
Верховний Суд у поставові від 22.01.2026 у справі № 400/15674/23 зазначив, що згідно з усталеною практикою Верховного Суду обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень (постанови Верховного Суду від 01.04.2020 у справі №806/647/15, від 21.01.2021 у справі №826/4681/18, від 28.10.2021 у справі №520/1578/2020, від 09.02.2022 у справі №160/12290/20 та ін.).
Не менш важливим аспектом оцінки обґрунтованості звільнення позивача зі служби в поліції є з`ясування співмірності цього виду дисциплінарного стягнення тим порушенням, які стали для цього підставою, що, безумовно, також підлягає судовому контролю і не становить втручання у дискрецію відповідача.
Оцінюючи встановлені судом обставини цієї справи та враховуючи характер допущеного порушення, а також враховуючи, що подібні випадки негативно впливають на імідж поліції, підривають віру громадян у спроможність поліції на високому професійному рівні здійснювати покладені на неї завдання з охорони громадського порядку та боротьби зі злочинністю, принижують їх авторитет, суд дійшов висновку, що дії лейтенанта поліції ОСОБА_1 свідчать про грубе порушення службової дисципліни.
Окрім того, враховуючи неодноразове протягом періоду служби притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та наявність на момент службового розслідування незнятого дисциплінарного стягнення (згідно наказу УПП в Одеській області ДПП від 22.04.2025 № 263 у вигляді суворої догани), застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним. 
Також суд уважає за доцільне зазначити, що з 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Указом Президента України № 64/2022 на всій території України введено воєнний стан.
Відповідно до означеного Указу Президента України №64/2022 Міністерство внутрішніх справ України, зокрема в особі Національної поліції України, яка є його структурним підрозділом, зобов`язано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Законодавством регламентовано обов`язок осіб, які проходять службу в органах поліції неухильно, сумлінно та відповідально виконувати покладені на них завдання. Водночас проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки навіть поза межами служби.
Разом з тим, особа, яка заступає на службу до органів поліції, бере на себе зобов`язання виконувати покладені на неї функції та завдання, зокрема, в умовах воєнного стану, та повинна усвідомлювати і розуміти специфіку проходження служби в поліції, яка зумовлює вищенаведені підвищені вимоги до кожного поліцейського, якими він не може нехтувати за жодних обставин. 
Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28 вересня 2023 року у справі № 420/10847/22.
Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивної репутації органів поліції.
Відтак, підсумовуючи викладене суд вважає обставини порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, а відтак і вчинення ним дисциплінарного проступку – підтвердженими. Висновки службового розслідування про наявність підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби суд вважає обгрунтованими. Судом не встановлено порушення дисциплінарною комісією порядку проведення службового розслідування.
Суд критично відноситься до тверджень позивача про те, у діях Відповідача є порушення ст. 18 Дисциплінарного статуту, оскільки до дня вручення оскарженого наказу до Позивача не надходило жодних повідомлень щодо необхідності надати пояснення і посилання на самі пояснення.
Як встановлено судом в ході розгляду справи під час проведення службового розслідування, членом дисциплінарної комісії старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 з метою повідомлення захисника ОСОБА_9 задля реалізації права на захист ОСОБА_5 під час здійснення опитування, було здійснено телефонний дзвінок ОСОБА_10 . Під час розмови останній повідомив, що у нього відсутній договір щодо захисту ОСОБА_5 в межах проведення службового розслідування та він здійснює його захист лише в межах кримінального провадження. Вказані обставини представник позивача підтвердив під час судового засідання.
24.07.2025 старшим інспектором з особливих доручень відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Одеській області ДПП старшим лейтенантом поліції Івановим Я. було здійснено виїзд до Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» та запропоновано ОСОБА_1 надати пояснення за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд. 11, у приміщенні державної установи «Одеській слідчий ізолятор». Однак від надання пояснень в межах службового розслідування, ОСОБА_1 відмовився на підставі статті 63 Конституції України, що було зафіксовано на портативний відеореєстратор. Окрім того, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 було складено акт про відмову лейтенанта поліції ОСОБА_5 від надання пояснень від 24.07.2025 реєстр. № ВН 16630/41/13/03/25.
Як судом встановлено із досліджених відеозаписів, 24.07.2025 в умовах державної установи «Одеській слідчий ізолятор» під час ознайомлення з матеріалами службового розслідування ОСОБА_5 , останній повідомив члену дисциплінарної комісії старшому лейтенанту ОСОБА_11 , що бажає надати пояснення в присутності адвоката, у разі укладення договору з адвокатом повідомить про це, однак на даний момент відмовляється на підставі статті 63 Конституції України.
Відповідно до ч.1 ст.18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.
Згідно з ч.2, 3, 11 ст. 18 Дисциплінарного статуту, поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; користуватися правничою допомогою.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.
Отримання пояснень від поліцейського, який перебуває під вартою, здійснюється через адміністрацію місця ув`язнення шляхом його повідомлення про необхідність надіслати пояснення на зазначену дисциплінарною комісією адресу.
Суд зауважує, що позивач в умовах державної установи «Одеській слідчий ізолятор» відмовився від надання пояснень та зазначив, що бажає надати пояснення в присутності адвоката. 
Втім будучи обізнаним про обставину проведення щодо нього службового розслідування, позивач не був позбавлений можливості обрати собі представника та скористатися правом на надання письмових пояснень.
Проте, таким правом він не скористався, письмових пояснень, документів чи матеріалів дисциплінарній комісії не надіслав. Протилежного позивачем не доведено як і не доведено відсутності можливості для реалізації таких прав.
Таким чином, твердження позивача щодо порушення статті 18 Дисциплінарного статуту, а саме позбавлення позивача можливості надати свої пояснення, не відповідає дійсності та спростовується наявними в матеріалах справи доказами.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду не спростовують. Позивачем не надано достатніх доказів, на підставі яких можна було би зробити висновок про неправомірність висновку службового розслідування, а отже і про протиправність оскаржуваного наказу.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Підсумовуючи викладене, дослідивши встановлені обставини справи, надані сторонами докази та доводи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що за результатами розгляду справи відповідачем доведено правомірність наказу Департаменту патрульної поліції України за №560 від 29.08.2025 про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування вказаного наказу є необгрунтованими, безпідставними та задоволенню не підлягають.
Вимоги про поновлення ОСОБА_1 на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягають задоволенню як похідні, у зв`язку із відмовою у задоволенні основної вимоги.
Відтак у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.
Судові витрати не розподіляються.
На підставі вкладеного, керуючись ст. ст. 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

Залишити без задоволення позов ОСОБА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, код ЄДРПОУ 40108646, адреса: вул. Федора Ернеста, 3, м. Київ, 03048.

Суддя Марина ХЛІМОНЕНКОВА