Справа № 127/11637/26
Провадження № 22-ц/801/1647/2026
Категорія: 39
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борисюк І. Е.
Доповідач:Рибчинський В. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2026 року	Справа № 127/11637/26	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд складі колегії суддів судової палати 
у цивільних справах:
судді-доповідача Рибчинський В.П.,
суддів Берегового О.Ю., Ковальчука О.В., 
за участі секретаря судового засідання Козюми Д.О., представника АТ «ПУМБ» - адвоката Комишної К.С., розглянувши апеляційну скаргу в режимі відеоконференції Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області про застосування заходів процесуального примусу від 04 травня 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
10.04.2026 року ухвалою суду першої інстанції, зокрема, витребувано у Акціонерного товариства «ПУМБ» докази, які мають значення для вирішення даної справи. 
04.05.2026 року ухвалою суду першої інстанції застосовано до АТ «ПУМБ» за неповідомлення суду про неможливість подати витребувані ухвалою суду від 10.04.2026 року докази, і неподання таких доказів без поважних причин, заходи процесуального примусу у виді штрафу. Стягнено з АТ «ПУМБ» штраф в сумі 998,40 грн в дохід державного бюджету. Повторно зобов`язано АТ «ПУМБ» надати суду витребувані докази до 22.05.2026 року.
Не погодившись із такою ухвалою суду, АТ «ПУМБ» подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить її скасувати в частині застосування до АТ «ПУМБ» заходу процесуального примусу у вигляді штрафу.
В обґрунтування апеляційної скарги представник скаржника зазначає, що ухвала суду першої інстанції від 10.04.2026 року про витребування доказів в електронному вигляді до АТ «ПУМБ» не надходили. Крім того вказує, що відповідальним працівником суду до автоматизованої системи документообігу несвоєчасно були внесені дані АТ «Пумб». Також звертає увагу, що АТ «Пумб» отримало доступ до ухвали суду першої інстанції від 10.04.2026 року лише 08 травня 2026 року, після отримання ухвали від 04.05.2026 року про застосування процесуального примусу.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду першої інстанції відповідає цим вимогам.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що АТ «ПУМБ» у встановлений судом строк ухвалу суду від 10.04.2026 року виконано не було, витребувану судом інформацію не надало, що в свою чергу, створило протиправні перешкоди у здійсненні судочинства.
У порушення вимог вищевказаного судового рішення та ч. 7 ст. 84 ЦПК України АТ «ПУМБ» не повідомило суд протягом п`яти днів з дня вручення вказаної ухвали про причини неможливості подати витребувані докази у встановлений судом строк. 
Враховуючи викладене, з метою спонукання відповідних осіб до виконання судового рішення, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства, суд дійшов висновку про застосування заходів процесуального примусу до АТ «ПУМБ» у виді штрафу в сумі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
У ст. 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Частиною 6 ст. 84 ЦПК України передбачено, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, зобов`язана надати його на вимогу суду.
За приписами ч. 7, ч. 8 ст. 84 цього Кодексу, особи, які не мають можливості надати доказ, який витребував суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.
Згідно зі ст. 143 ЦПК заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали. Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.
Суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин (п. 3 ч. 1 ст. 148 ЦПК України).
З аналізу наведених правових норм вбачається, що суд може застосувати до особи заходи процесуального примусу у вигляді штрафу за неподання до суду доказів чи неповідомлення про неможливість їх подання, тобто за фактичну бездіяльність особи щодо виконання судового рішення.
Суд першої інстанції, встановивши, що АТ «ПУМБ», отримавши ухвалу суду про витребування доказів, не подало до суду відповідних документів, а також не повідомило суд у встановлений строк про неможливість подання таких доказів, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування до АТ «ПУМБ» заходів процесуального примусу у вигляді штрафу.
Доводи апеляційної скарги про те, що до електронного кабінету отримувача ухвала суду від 10.04.2026 року не надходила, оскільки банк не є стороною по справі, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 8 Положення про ЄСІТС підсистема «Електронний кабінет» (Електронний кабінет ЄСІТС, Електронний кабінет) – підсистема ЄСІТС, захищений вебсервіс, що має офіційну адресу в інтернеті (https://cabinet.court.gov.ua), який забезпечує процедуру реєстрації користувачів в ЄСІТС, а також подальшу автентифікацію таких осіб з метою їх доступу до підсистем (модулів) ЄСІТС у межах наданих прав. Доступ користувачів до підсистем (модулів) ЄСІТС, окрім Електронного кабінету, також може забезпечуватися за допомогою сервісу обміну даними між відповідними підсистемами (модулями) ЄСІТС та іншими інформаційними системами.
Відповідно до п. 17 глави 1 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували «Електронний кабінет», суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до «Електронного кабінету» таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Підсистема «Електронний суд» (Електронний суд) – підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість користувачам у передбачених законодавством випадках відповідно до наявних технічних можливостей підсистеми ЄСІТС реалізованого функціоналу створювати та надсилати в електронному вигляді процесуальні чи інші документи до суду, інших органів та установ у системі правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи (п. 24 Положення про ЄСІТС).
Абзацами 2 та 5 п. 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що до «Електронних кабінетів» користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів (далі – АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до Електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувача (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя (далі – автоматизована система діловодства).
За п. 2 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Як визначено п. 42-1 положення про ЄСІТС, засобами ЄСІТС забезпечується можливість перевірки наявності Електронного кабінету іншої особи та вибору такої особи з переліку для зазначення її як учасника (сторони) справи. У разі вибору іншої особи під час створення документів в Електронному суді її реквізити автоматично вносяться до автоматизованої системи документообігу суду.
Згідно наданої відповіді ДП «Інформаційні судові системи» вбачається, що інформація про внесення учасника справи «АТ «ПУМБ» у справі № 127/11637/26 була внесена відповідальним працівником суду 13.04.2026 року 0 13:02 год, та сповіщення про надходження ухвали від 10.04.2026 року на електронну адресу АТ «ПУМБ» було направлено 13.04.2026 року о 13.37 год.
Таким чином, посилання в апеляційній скарзі на те, що АТ «ПУМБ» не залучалось до участі у цій справі як учасник, а тому фактично є «іншою особою», яка в дійсності не отримує документи по справі, які її стосуються, є необґрунтованими.
Також апеляційний суд вважає безпідставними доводи скаржника про те, що АТ «ПУМБ» не отримувало ухвалу суду про витребування доказів від 10.04.2026 року.
Як вбачається із матеріалів справи, ухвалу суду першої інстанції від 10.04.2026 року про витребування доказів АТ «Пумб» отримало у Електронному кабінеті користувача підсистеми «Електронний суд» 13.04.2026 року о 13:16:01, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (зворот а.с. 45).
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для застосування до АТ «Пумб» заходів процесуального примусу у виді штрафу у розмірі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки банком не виконано покладені на нього процесуальні обов`язки щодо надання доказів на виконання ухвал суду.
Отже, посилання скаржника в апеляційній скарзі не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права та фактично зводяться до незгоди із застосованим судом заходом процесуального примусу.
Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції необхідно віднести за рахунок особи, яка подала апеляційну скаргу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області про застосування заходів процесуального примусу від 04 травня 2022 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. 
Повний текст судового рішення складено 15 липня 2026 року.

Суддя-доповідач:     В.П. Рибчинський
Судді:        О.Ю. Береговий
О.В. Ковальчук