Справа № 134/784/26
2/134/571/2026
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
15 липня 2026 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області 
у складі: головуючої судді Кантонистої О.О.
за участю: секретаря судового засідання Чорної В.В.
представника позивача – адвоката Глушкової О.І.
представника відповідача – адвоката Панасюка В.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Крижопільської селищної ради про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю,

встановив:

13 травня 2026 року до Крижопільського районного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана в його інтересах адвокатом Глушковою Т.І., до Крижопільської селищної ради про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 1988 році ОСОБА_1 на підставі ордера № 142, виданого виконавчим комітетом Крижопільської селищної Ради народних депутатів відповідно до рішення від 29 грудня 1988 року № 13, набув право на вселення у квартиру АДРЕСА_1 як член сім`ї (син) наймача ОСОБА_2 . До ордера також було включено брата позивача – ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після їх смерті позивач залишився проживати у спірній квартирі. З 1988 року він постійно, відкрито та безперервно користується зазначеним житловим приміщенням, а з 15 квітня 1992 року зареєстрований у ньому, утримує квартиру та сплачує комунальні послуги.
Відповідно до технічного паспорта загальна площа квартири становить 27,7 кв. м, житлова – 16,2 кв. м. Згідно зі звітом незалежного оцінювача ФОП ОСОБА_4 вартість квартири становить 168 169 грн.
З метою приватизації займаного житла позивач звернувся до Крижопільської селищної ради із заявою про видачу свідоцтва про право власності. Листом від 21 квітня 2026 року № 211 його повідомлено, що житловий будинок не перебуває у власності Крижопільської селищної територіальної громади, у зв`язку із чим вживаються заходи щодо встановлення його балансоутримувача. Представнику позивача також усно повідомлено про відсутність архівних документів стосовно цього будинку. Питання щодо належності будинку та можливості приватизації квартири до цього часу не вирішено.
Позивач протягом понад десяти років добросовісно, відкрито та безперервно володіє спірною квартирою, інші особи прав на неї не заявляють, а оформити право власності в позасудовому порядку він не має можливості.
Посилаючись на положення статей 328, 344 ЦК України, представник позивача вказує, що тривале добросовісне, відкрите та безперервне володіння квартирою є підставою для набуття права власності за набувальною давністю, у зв`язку із чим просить суд визнати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю.
Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 14 травня 2026 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. 
Ухвалою Крижопільського районного суду від 08 червня 2026 року підготовче засідання відкладено у зв`язку з витребуванням доказів за клопотанням представника позивача.
Ухвалою Крижопільського районного суду від 24 червня 2026 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Глушкова О.І. підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов.
Представник відповідача Крижопільської селищної ради – адвокат Панасюк В.Б. щодо вирішення спору поклався на розсуд суду. При цьому підтвердив відсутність у селищної ради відомостей щодо балансоутримувача житлового будинку, в якому розташована спірна квартира.
Заслухавши представників сторін та дослідивши надані докази, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що у 1988 році позивач ОСОБА_1 як член сім`ї наймача ОСОБА_2 вселився у квартиру АДРЕСА_1 на підставі ордера № 142, виданого на ім`я ОСОБА_2 виконавчим комітетом Крижопільської селищної Ради народних депутатів відповідно до рішення виконавчого комітету від 29 грудня 1988 року № 13. 
З 15 квітня 1992 року у зазначеній квартирі зареєстроване місце проживання позивача.
До ордера як члена сім`ї наймача також було включено брата позивача – ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Наймач квартири (мати позивача) ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними позивача; свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_1 від 09 липня 1960 року, де його матір`ю вказана ОСОБА_2 , відомості про батька відсутні; ордером № 142, виданим на ім`я ОСОБА_2 виконавчим комітетом Крижопільської селищної Ради народних депутатів на підставі рішення виконавчого комітету від 29 грудня 1988 року № 13; свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 від 21 грудня 1999 року; свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 від 10 березня 2006 року; копією витягу з реєстру Крижопільської територіальної громади № 2026/003807402 від 10.03.2026 щодо зареєстрованого місця проживання позивача.
Як вбачається з листа Управління житлово-комунального господарства, містобудування, архітектури, благоустрою, комунальної власності та захисту довкілля Крижопільської селищної ради від 21 квітня 2026 року № 211, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 11 березня 2026 року щодо оформлення у приватну власність квартири АДРЕСА_1 позивача повідомлено про відсутність правових підстав для задоволення його заяви, оскільки повноваження визначеного селищною радою органу приватизації поширюються виключно на об`єкти житлового фонду комунальної власності Крижопільської селищної територіальної громади, тоді як відомості про право комунальної власності на спірну квартиру в державних реєстрах відсутні. У листі також зазначено, що селищною радою вживаються заходи щодо встановлення фактичного балансоутримувача будинку з метою вирішення порушеного позивачем питання.
Відповідно до технічного паспорта, виготовленого КП «Тульчинське МБТІ» 19 грудня 2024 року на замовлення ОСОБА_1 , квартира АДРЕСА_1 має загальну площу 27,7 кв. м, із якої житлова площа становить 16,2 кв. м.
Згідно з довідкою Комунального підприємства «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 21 грудня 2024 року № 514-84, станом на 31 грудня 2012 року за архівними даними право власності на квартиру АДРЕСА_1 не зареєстровано.
Відповідно до інформаційної довідки № 409230859, сформованої 23 січня 2025 року на підставі заяви позивача ОСОБА_1 , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек відсутні відомості щодо квартири АДРЕСА_1 .
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, і є непорушним.
Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, зокрема шляхом визнання права.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність його набуття не встановлена судом.
Частиною першою статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито та безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно за набувальною давністю, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.
Правовий інститут набувальної давності є первинним способом набуття права власності, застосування якого залежить від сукупності передбачених законом обставин, а саме: законності об`єкта володіння, добросовісності заволодіння майном, відкритості та безперервності володіння ним протягом установленого законом строку, а також відсутності законодавчої заборони щодо набуття такого майна у власність.
Добросовісність володіння означає, що особа на момент заволодіння майном не знала і не повинна була знати про неправомірність такого заволодіння. Відкритим є володіння, за якого особа не приховує факту перебування майна в її володінні. Безперервним визнається володіння, яке не припинялося протягом усього строку набувальної давності.
Судом встановлено, що позивач вселився у спірну квартиру в 1988 році на законних підставах – відповідно до ордера № 142 як член сім`ї наймача ОСОБА_2 . Отже, заволодіння позивачем квартирою не було самовільним або протиправним.
Після смерті брата позивача – ОСОБА_3 19 грудня 1999 року та наймача квартири – матері позивача – ОСОБА_2 10 березня 2006 року позивач залишився проживати у спірній квартирі та продовжив одноосібно, відкрито і безперервно володіти та користуватися нею.
З 15 квітня 1992 року у цій квартирі зареєстроване місце проживання позивача. Протягом усього часу проживання він не приховував факту володіння квартирою. Доказів переривання такого володіння, пред`явлення іншими особами вимог щодо звільнення квартири або оспорювання права позивача на користування нею суду не надано.
Таким чином, володіння позивача спірною квартирою має відкритий і безперервний характер та триває значно більше встановленого статтею 344 ЦК України десятирічного строку.
Матеріалами справи також підтверджено, що право власності на спірну квартиру не зареєстроване. 
Крижопільська селищна рада повідомила, що спірна квартира не перебуває у власності Крижопільської селищної територіальної громади, а фактичного балансоутримувача житлового будинку не встановлено. 
Отже, упродовж тривалого часу жодна фізична чи юридична особа, орган державної влади або місцевого самоврядування не заявили про належність їм спірної квартири та не вчинили дій, спрямованих на реалізацію повноважень власника щодо цього майна.
Зазначені обставини відрізняють спірні правовідносини від випадків, коли особа користується житлом, власник якого достовірно відомий та продовжує реалізовувати щодо нього свої повноваження.
Невстановлення власника спірної квартири не може безстроково позбавляти позивача, який упродовж багатьох років добросовісно, відкрито та безперервно володіє нею, можливості юридично оформити фактично наявні майнові відносини. Водночас відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання такого права за набувальною давністю, оскільки державна реєстрація здійснюється після набрання відповідним судовим рішенням законної сили.
Звернення позивача до органу місцевого самоврядування з метою приватизації квартири свідчить про вжиття ним заходів для оформлення права на житло в позасудовому порядку. Однак реалізувати право на приватизацію він не зміг через невстановлення власника та балансоутримувача будинку, тобто з причин, які від нього не залежать.
Оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач правомірно і добросовісно заволодів спірною квартирою, понад десять років відкрито та безперервно володіє нею, власник майна та його правонаступники не встановлені, інші особи прав на квартиру не заявляють, а законодавчі обмеження щодо набуття її у власність за набувальною давністю відсутні.
За таких обставин, враховуючи добросовісний характер заволодіння позивачем спірною квартирою, тривалість, відкритість і безперервність володіння нею, відсутність установленого власника та будь-яких претензій інших осіб щодо цього майна, а також неможливість оформлення права власності в позасудовому порядку з причин, які не залежать від позивача, суд дійшов висновку, що сукупність встановлених обставин є достатньою підставою для набуття ОСОБА_1 права власності на квартиру за набувальною давністю. З огляду на це заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Вимог про стягнення судових витрат позивач не заявляв.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити. 
Визнати за  ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 27,7 кв. м, житловою площею 16,2 кв. м. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач:  ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .
Відповідач: Крижопільська селищна рада, місцезнаходження: вул. Героїв України, 59, селище Крижопіль Тульчинського району Вінницької області, код ЄДРПОУ 04325940.
Повний текст рішення складено 27 липня 2026 року.

Суддя: