Справа № 420/4903/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, якому просить суд:
- визнати протиправними та скасувати Рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 13.05.2025р. № 155250034645, Рішення про відмову у призначенні пенсії за віком, яке прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області від 02 вересня 2025 року 155250034645, Рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 01.10.2025р. № 155250034645 та Рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 10.10.2025 155250034645.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 призначення та виплату пенсії за віком з 30.04.2025 року із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з серпня 1988 року по липень 1989 року в Заваллівській школі-інтернат Гайсинського району Кіровоградської області з 18 березня 1991 року по 31.12.1992 року в Одеській товарній біржі з 18.04.1998 року по 31.05.1998 року в ПП ОСОБА_2 та з липня 1993 року по 01.09.1996 в Науково-виробничій фірмі «Метта» у формі товариства з обмеженою відповідальністю.
- звернути рішення до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та отримав рішення про відмову в призначенні пенсії. Вважаючи рішення про відмову у призначенні пенсії протиправним позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не приймало участі у розгляді заяви позивача. До Головного управління було надано лише заяви, які за принципом екстериторіальності біло розглянуто іншими відповідачами.
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву, зазначаючи, зокрема, що Головним управлінням правомірно прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зазначено, що Позивач не позбавлений можливості повторно звернутися до органу Пенсійного фонду України із заявою про зарахування страхового стажу за умови подання додаткових матеріалів на підтвердження вказаних періодів.
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву, зазначаючи, зокрема, що згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб до страхового стажу враховано всі періоди трудової діяльності. Таким чином, підтверджений належними документами, страховий стаж становить 31 рік 05 місяців 01 день, що є недостатнім для призначення пенсії. Отже, дії Головного управління Пенсійного фронду України у Житомирській області є правомірними та вмотивованими, а позов є необґрунтованим, тому підлягає залишенню без задоволення.
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву, зазначаючи, зокрема, що до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 18.04.1998 по 01.09.1998 відповідно до трудової книжки від 31.08.2006 серії НОМЕР_1 , оскільки запис про роботу внесений до дати заповнення трудової книжки (31.08.2006), страховий стаж зараховано частково з 01.06.1998 відповідно до даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; період роботи з 18.03.1991 по 31.12.1992 відповідно до довідки від 25.05.2006 №155, оскільки в трудовій книжці відсутній запис про роботу; період роботи із серпня 1988 по липень 1989 відповідно до довідки від 11.04.2025 №02-13/10, оскільки ім`я по батькові скорочено. Крім того, просимо суд врахувати, що довідка про нараховану заробітну плату та аліменти від 02.09.1996 №27, видана Науково-виробничою фірмою «Метта» у формі товариства з обмеженою відповідальністю без підстав видачі. Позивачу повідомлялося, що для зарахування до страхового стажу періоду роботи з 18.04.1998 по 01.09.1998 необхідно надати уточнюючу довідку з посиланням на первинні документи, довідку про реорганізацію. Відповідно до наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж позивача складає 29 років 02 місяці 17 днів, що є недостатнім для призначення даного виду пенсії. Таким чином, з наведених норм законодавства та досліджених обставин справи не може бути встановлено протиправності в діях Головного управління щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком, дії Головного управління є правомірними, а позовні вимоги позивача необґрунтованими та не підтверджені будь-якими доказами.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2026 року адміністративний позов залишено без руху, встановлено позивачеві строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання даного судового рішення.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 420/4903/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

05 травня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області (далі – Відповідач 1) із заявою про призначення пенсії за віком, надавши оригінал трудової книжки, довідки про стаж, які були відскановані та копії яких наявні в матеріалах пенсійної справи, оригінал заяви залишився у Відповідача 1. 
У кінці травня 2025 року позивач у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області– Відповідач 1 отримав копію Рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – Відповідач 2) від 13.05.2025р. № 155250034645, при цьому відмова ґрунтувалась на тому, що страховий стаж особи становить 25 років 2 місяці 25 днів при необхідних 32 роки, тому відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю страхового стажу роботи. До страхового стажу не врахований військовий квиток серії НОМЕР_2 від 30.05.1983 року оскільки в зазначеному документі відображене по батькові особи « ОСОБА_3 », що не відповідає паспортним даним заявника « ОСОБА_4 ». Рекомендовано надати уточнюючу довідку про період проходження строкової військової служби.
Не враховано довідку про стаж роботи та нараховану заробітну від 11.04.2025 № 02-13/10, видану відділом освіти Заваллівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області та довідку від 25.06.2006 № 155 про період роботи з 18.03.1991 по 31.12.1992 на Одеській товарній біржі. Зарахувати стаж роботи, відображений у зазначених довідках можливо за результатами проведеної перевірки первинних документів підприємств.
Також не враховано трудову книжку серії НОМЕР_1 від 31.08.2006 року, оскільки дата прийняття на роботу « 18.04.1998» передує даті заповнення трудової книжки « 31.08.2006». Рекомендовано надати підтверджуючі довідки, видані на підставі первинних документів підприємства.
26.08.2025 року повторно звернувся до Відповідача 1 із заявою про призначення пенсії за віком надавши додаткові довідки про період проходження строкової служби від 13 липня 2025 № 1/27 та про період підприємницької діяльності 35377/6/15-32-24-07-10 від 05.08.2025.
у вересні 2025 року позивач у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області– Відповідач 1 отримав копію Рішення про відмову у призначенні пенсії за віком, яке прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі – Відповідач 3) від 02 вересня 2025 року 155250034645, при цьому відмова ґрунтувалась на тому, що страховий стаж особи становить 31 рік 5 місяців 01 день при необхідних 32 роки. До страхового стажу не зараховано період підприємницької діяльності з 01.01.2025 по 31.07.2025, оскільки відсутня інформація в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Також не зараховано період роботи з 18.04.1998 по 13.04.2006 відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 31.08.2006, оскільки дата заповнення трудової книжки 31.08.2006, а початок роботи з 18.04.1998 та відсутня інформація в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
24.09.2025 року звернувся до Відповідача 1 із заявою про призначення пенсії за віком.
02 жовтня 2025 року позивач у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області– Відповідач 1 отримав копію Рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі – Відповідач 4) від 01.10.2025р. № 155250034645, при цьому відмова ґрунтувалась на тому, що страховий стаж особи становить 29 років 2 місяці 25 днів при необхідних 32 роки. До страхового стажу не зараховано період роботи з 18.04.1998 по 01.09.1998 згідно трудової книжки від 31.08.2006 серії НОМЕР_1 , оскільки запис про роботу внесений до трудової книжки раніше (18.04.1998) дати заповнення трудової книжки (31.08.2006), що не відповідає Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці України від 29.07.1993 № 58. Стаж зараховано частково з 01.06.1998 згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу. До страхового стажу не зараховано період роботи з 18.03.1991 по 31.12.1992 згідно довідки від 25.05.2006 № 155, оскільки в трудовій книжці відсутній запис, що підтверджує зазначений період, а також згідно службової записки від 06.05.2025 № 5336/02-16 щодо підтвердження факту роботи на підприємстві інформації не надано. Та до страхового стажу не зараховано період трудової діяльності 1988-1989 років згідно довідки про стаж роботи та нараховану заробітну плату від 11.04.2025 № 02-13/10, а також акту перевірки достовірності документів, поданих для оформлення пенсій від 15.07.2025 року № 1100-0902-1/3222, оскільки у первинних документах по батькові заявника зазначено у скороченій формі.
03 жовтня 2025 року подав до Відповідача 1 заяву про призначення пенсії за віком надавши додатково Довідку про нараховані заробітну плату та аліменти від 02.09.1996 р № 27.
14 жовтня 2025 року позивач у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області– Відповідач 1 отримав копію Рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі – Відповідач 5) від 10.10.2025 155250034645, при цьому відмова ґрунтувалась на тому, що страховий стаж особи становить 29 років 2 місяці 17 днів при необхідних 32 роки. До страхового стажу не зараховано період роботи з 18.04.1998 по 01.09.1998 згідно трудової книжки від 31.08.2006 серії НОМЕР_1 , оскільки запис про роботу внесений до дати заповнення трудової книжки (31.08.2006), (зараховано частково з 01.06.1998 згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу). До страхового стажу не зараховано період роботи з 18.03.1991 по 31.12.1992 відповідно до довідки від 25.05.2006 № 155, оскільки в трудовій книжці відсутній запис про роботу. Та до страхового стажу не зараховано період роботи з серпня 1988 по липень 1989 років відповідно до довідки від 11.04.2025 № 02-13/10, оскільки ім`я по батькові скорочено.
Вважаючи вказані рішення відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, є такими, що підлягають частковому задоволенню, з урахуванням наступного.
Стаття 19 Конституції України встановлює правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.
Стаття 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюється Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №1058-IV).
Згідно з частинами 1-2 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.
Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
З вказаного вбачається, що для зарахування періоду роботи до страхового стажу необхідною та обов`язковою умовою є сплата страхових внесків за вказаний період.
Наведене кореспондується положенням частини другої статті 24 Закону №1058-IV, за якими страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно із статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, в редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення (далі - Порядок №22-1) при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:
ідентифікує заявника (його представника);
надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;
реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;
уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;
проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного трудового стажу. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії;
з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;
повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;
сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;
надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;
повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія;
видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;
повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Згідно норм пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.
Частиною 1 статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та ч. 1 ст. 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню на випадок безробіття та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем страхові внески в сумі не менше як мінімальний страховий внесок, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини.
Страхові внески на загальнообов`язкове державне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному страхуванню на випадок безробіття, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.
Механізм обов`язкового соціального страхування на випадок безробіття передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх прав.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 444/2480/16-а.
При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.
Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 наявний запис про роботу в приватного підприємця ОСОБА_2 з 18.04.1998 по 01.09.1998 року та часткове підтвердження періоду роботи сплатою страхових внесків, записи про роботу внесені без виправлень із зазначенням підстави внесення та скріплені печаткою, що дає всі підстави для зарахування періоду роботи за записами трудової книжки НОМЕР_1 з 18.04.1998 року по 31.05.1998 року до страхового стажу для обчислення пенсії.
Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Стосовно не включення в розрахунок стажу Відповідачем 2, 4 та 5 періоду роботи з серпня 1988 року по липень 1989 року на підставі довідки відділу освіти Заваллівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області від 11 квітня 2025 року № 02-13/10, суд наголошує, що посилання відповідачів на зазначення ім`я та по батькові позивача скорочено не спростовує наявності у позивача права на зарахування вказаного періоду до стажу, а свідчить лише про занадто формальний підхід відповідачів щодо розгляду заяви.
Окрім того, позивач для обчислення стажу до Відповідача 1 надавав довідку Одеської товарної біржі № 155 від 25 травня 2006 року, яка містить період роботи з 18.03.1991 року по 31.12.1992 року із зазначенням наказів про призначення та про звільнення, довідка підписана заступником керівника та скріплена печаткою, у судовому порядку недійсною не визнавалась, а рішення про відмову Відповідачів 2, 4 та 5 не містять доводів які б спростовували відомості, зазначені у спірній довідці.
Також, до заяви від 03.10.2025 року позивачем додавалась довідка про нараховані заробітну плату та аліменти, яка видана на ім`я позивача ОСОБА_1 науково-виробничою фірмою «Метта» у формі товариства з обмеженою відповідальністю 02.09.1996 року № 27, де вказаний період роботи позивача за який нарахована заробітна плата з липня 1993 року по серпень 1996 року включно та в довідці вказано, що ОСОБА_1 звільнений 01.09.1996 року. Довідка підписана директором та головним бухгалтером підприємства і скріплена печаткою, що є додатковим доказом про період роботи. 
Тобто за відсутності підприємств та архівних документів, позивач надавав всі можливі докази на підтвердження періодів роботи, окрім наявних записів у трудовій книжці.
Окрім того, суд наголошує, що у відповідності до розділів ІІІ, ІV Порядку №22-1, відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, що відповідає принципу належного урядування і націлено на забезпечення органами Пенсійного фонду України реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення.
Згідно ч. 3 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями. 
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пенсії за віком має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.
Суд зазначає, що витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу.
Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним.
Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.
Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.
Отже, суд дійшов висновку про те, що відповідачі дійшли помилкового висновку щодо відсутності у позивача права на пенсію за віком з підстав відсутності у нього необхідного страхового стажу, з мотивів не зарахування до останнього періодів роботи, у зв`язку невірним, на думку відповідачів, оформленням записів в трудовій книжці.
Враховуючи наведене, суд вважає, що Рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 13.05.2025р. № 155250034645, Рішення про відмову у призначенні пенсії за віком, яке прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області від 02 вересня 2025 року 155250034645, Рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 01.10.2025р. № 155250034645 та Рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 10.10.2025 155250034645 – є протиправними та підлягають скасуванню, а періоди роботи з серпня 1988 року по липень 1989 року в Заваллівській школі-інтернат Гайсинського району Кіровоградської області з 18 березня 1991 року по 31.12.1992 року в Одеській товарній біржі з 18.04.1998 року по 31.05.1998 року в ПП ОСОБА_2 та з липня 1993 року по 01.09.1996 в Науково-виробничій фірмі «Метта» у формі товариства з обмеженою відповідальністю підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.
Разом з тим, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 призначення та виплату пенсії за віком з 30.04.2025 року із зарахуванням до страхового стажу вказаних періодів роботи, враховуючи наступне.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок № 22-1).
Пунктом 4.1. Порядку № 22-1 установлено, що заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Відповідно до пункту 4.2. Порядку № 22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. Пунктом 4.3 Порядку № 22-1 встановлено, що створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.
Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Водночас пунктом 4.10. Порядку № 22-1 визначено, що після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи для здійснення виплати пенсії. З системного аналізу викладених норм слідує, що визначений за принципом екстериторіальності структурний підрозділ органу ПФУ є тим органом, що призначає пенсію незалежно від місця реєстрації пенсіонера або перебування його на обліку в іншому органі Пенсійного фонду України за місцем реєстрації.
При цьому, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області рішення відносно пенсії позивача не приймало, а остаточне рішення щодо відмови у призначенні пенсії позивачу було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області.
Таким чином, на переконання суду, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання саме Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з серпня 1988 року по липень 1989 року в Заваллівській школі-інтернат Гайсинського району Кіровоградської області з 18 березня 1991 року по 31.12.1992 року в Одеській товарній біржі з 18.04.1998 року по 31.05.1998 року в ПП ОСОБА_2 та з липня 1993 року по 01.09.1996 в Науково-виробничій фірмі «Метта» у формі товариства з обмеженою відповідальністю та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії та прийняти відповідне рішення, із врахуванням встановлених обставин та викладених судом висновків у цьому рішенні суду.
Щодо вимоги позивача звернути рішення до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць, суд вважає її необґрунтованою оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення: - у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті; - про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання; - про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань.
Разом з тим, у межах спірних правовідносин, позивачем обрано спосіб захисту своїх прав не у формі стягнення недоплачених йому сум пенсії, а про зобов`язання органів Пенсійного фонду вчинити певні дії.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, підлягають задоволенню, з вище окреслених підстав.

Керуючись статтями 2, 6-10, 77, 90, 139, 250, 251, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
2. Визнати протиправними та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії від 13.05.2025р. № 155250034645, Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні пенсії за віком від 02 вересня 2025 року 155250034645, Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову у призначенні пенсії від 01.10.2025р. № 155250034645 та Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відмову у призначенні пенсії від 10.10.2025р. № 155250034645.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з серпня 1988 року по липень 1989 року в Заваллівській школі-інтернат Гайсинського району Кіровоградської області з 18 березня 1991 року по 31 грудня 1992 року в Одеській товарній біржі з 18 квітня 1998 року по 31 травня 1998 року в ПП ОСОБА_2 та з липня 1993 року по 01 вересня 1996 в Науково-виробничій фірмі «Метта» у формі товариства з обмеженою відповідальністю згідно записів трудової книжки.
4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії та прийняти відповідне рішення, із врахуванням встановлених обставин та викладених судом висновків у цьому рішенні суду.
5. У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
6. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (ЄДРПОУ 21390940) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 1064,96 грн (одна тисяча шістдесят чотири гривнi 96 копійок).
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293, 295 КАС України.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Рішення складено 06.08.2026, з урахуванням знаходження судді Харченко Ю.В. у відпустці, у період з 01.06.2026 року по 26.06.2026 року, включно.

Суддя Ю.В. Харченко

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково
06.08.2026