ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 серпня 2026 року справа №1231/6548/2012 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: головуючого судді: Блохіна А.А., суддів: Пивовар І.В., Сівачекно І.В. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Стахановського міського суду Луганської області від 22 січня 2013 року у справі № 1231/6548/2012 (головуючий І інстанції Кузнецова М.Л.) за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Стаханові Луганської області про визнання дій неправомірними, зобов`язання перерахунку страхових виплат,-

УСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Стаханові Луганської області, з урахуванням уточнених вимог, просив суд; - визнати неправомірними дії відповідача щодо обчислення щомісячного страхового відшкодування, виходячи із заробітної плати ОСОБА_2 , а не заробітної плати позивача; - зобов`язати відповідача з 01.03.2012р. здійснити перерахунок щомісячних плат виходячи із його заробітної плати, нарахувавши страхове відшкодування в сумі 1514; - стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з щомісячних страхових виплат з 01.03.2009р. по 01.03.2011р. в сумі 39 400 грн., зобов`язавши відповідача проводити виплату щомісячних страхових виплат з 01.03.2012р. по 1514грн.
Постановою Стахановського міського суду Луганської області від 22 січня 2013 року у справі № 1231/6548/2012 у задоволені позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Позивач зазначає, що суд першої інстанції помилково не ухвалив рішення по суті позовних вимог щодо зобов`язання відповідача зробити перерахунок щомісячних страхових виплат, не врахував заробіток позивача.
В письмовому відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача, посилаючись на те, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанцій залишити без змін.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.01.2015 року зупинено апеляційне провадження у справі до закінчення антитерористичної операції на території Донецької області.
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року справу прийнято до провадження.
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року зупинено провадження у справі до визначення правонаступника у справі.
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2026 року адміністративну справу прийнято до свого провадження.
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2026 року поновлено апеляційне провадження у справі. Замінено відповідача у справі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. . Стаханові Луганської області на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.
Відповідно до оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме від 12.08.2026, Першим апеляційним адміністративним судом повідомлено ОСОБА_1 про розгляд справи.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дійшов висновку про наступне.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що за заявою позивача від 09.08.2001р. (а.с.101) його особову справу було прийнято відповідачем від Стахановської регіональної дирекції по ліквідації шахт (шахта ім.Іліча).
Судом встановлено, що визначені Інструкцією документи наявні в особовій справі позивача і відповідають його паспортним даним (а.с.36, 40, 49).
Судом встановлено, що визначені п.4 Інструкції про порядок передачі виконавчій дирекції ФСНВ України документів, що підтверджують право застрахованого або членів його сім`ї на страхову виплати від 20.04. 2001р. № 10 в особовій справі позивача документи: заява потерпілого власнику підприємства про первинне призначенні відшкодування шкоди; копія довідки про ідентифікаційний номер; акт про нещасний випадок за формою Н-1 або акт розслідування професійного захворювання за формою П-4; висновки МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності по кожному засіданню МСЕК; довідка про розмір втраченого заробітку, витрат на медичну - допомогу на дату передачі особової справи потерпілого; копія трудової книжки потерпілого, що завірена страхувальником або нотаріусом, наявні в особовій справі позивача і відповідають його паспортним даним (а.с.36, 40, 49). 
Наведені обставини сторонами не оспорюються.
Спірні правовідносини регулюються Законом України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” від 23.09.1999 р. № 1105-XIV (далі - Закон №1105-XIV) (в редакції, чинної у спірний період). 
За приписами статті 21 Закону №1105-XIV у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов`язаний у встановленому законодавством порядку: 
1) своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: 
в) щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого;
г) пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.
Статтею 28 Закону №1105-XIV визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. 
Зазначені грошові суми складаються із: 
1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 
2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 
3) страхової виплати пенсії по інвалідності потерпілому; 
4) страхової виплати пенсії у зв`язку з втратою годувальника; 
5) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 
6) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.
Судом встановлено, що при продовженні страхових виплат відповідач виходив із відшкодування втраченого потерпілим заробітку зазначеного у вірно оформленій довідці про розмір втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу на дату передачі особової справи потерпілого (додаток №4)( а.с. 88).
Судом першої інстанції зазначено, що в матеріалах особової справи позивача крім обов`язкових документів щомісячних сум відшкодування шкоди ( додаток №2) до наказу № 119 від 24.10.2000р.(а.с.44) ініціали постраждалої особи Хрипун зазначені російською мовою – ОСОБА_3 , професія відповідає професії позивача – заступник директора з виробництва.
Суд першої інстанції звернув увагу на те, що доводи позивача щодо зазначення у вказаному перерахунку заробітку його дружини ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.
З наданого відповідачем перерахунку щомісячних страхових виплат відшкодування шкоди до наказу № 119 від 245.10.2000 року з особової справи ОСОБА_2 (а.с.87) убачається, що її сума відшкодування шкоди розраховано з середнього заробітку по регіону і складає 54,26 грн. (271,3х20%, де 271,3 - заробітна плата по регіону за її професією дільничного гірничого нормувальника. 
Суд зазначив, що згідно з особової справи позивача при перерахунку його середній заробіток визначено у розмірі 368,64 грн. і 25% втрати працездатності.
Судом встановлено, що підприємством, де працював позивач - шахтою ім.Іліча, яка входила до ВО «Стахановвугілля», страхові виплати призначені, відповідно до Правил відшкодування власниками підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків затверджених Постановою КМУ від 23.06.1993р. №472, які діяли на час виникнення права у позивача на відшкодування шкоди. 
Відповідно до п. 12.27.4. доповнення до Угоди по тарифам, трудовим та соціальним гарантіям між Мінвуглепромом та галузевими профспілками вугільної промисловості, у разі якщо на шахті у зв`язку з її ліквідацією припинена робота з добування вугілля, але не припинені роботи по фізичному закриттю шахти, розміри середньої заробітної плати працівників відповідної професії беруться середніми по даному регіону (об`єднанню або холдингової компанії, до якої територіально відноситься дане підприємство) (а.с.102). 
Міністерство палива та енергетики у своєму листі від 29.08.2000р. №9-1042/9Д визначили граничний розмір заробітної плати за професіями по регіону в тому числі по шахтам, які входили до ВО «Стахановвугілля» (а.с.104, 105).
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову. 
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Стахановського міського суду Луганської області від 22 січня 2013 року у справі № 1231/6548/2012 – залишити без задоволення.
Постанову Стахановського міського суду Луганської області від 22 січня 2013 року у справі № 1231/6548/2012 – залишити без змін.
Повне судове рішення складено 20 серпня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді І.В. Пивовар

І.В. Сіваченко