14.09.2026
ЄУН 389/2598/26
Провадження №3/389/416/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2026 року суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області Богданова Олена Едуардівна, розглянувши в приміщенні суду в місті Знам`янка Кіровоградської області матеріали, які надійшли від Відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, посвідчення водія № НОМЕР_1 , РНОКПП не відомий, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :
Відповідно до протоколу серії ЕПР1 №711678 від 05.07.2026, ОСОБА_1 05.07.2026 о 22:58 годині, по вул.Соборна, 7 в м.Знам`янка Кіровоградської області, керував транспортним засобом - SEAT TOLEDO, державний номерний знак НОМЕР_2 , який був тимчасово обмежений у праві керування транспортними засобами, постанова №76966760 від 01.02.2026 Олександрійський ВДВС в Олександрійському районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, чим порушив вимоги п.2.1а ПДР України, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч.3 ст.126 КУпАП. 
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно, до початку судового розгляду, шляхом надсилання смс-повідомлення «Судова повістка про виклик до суду», оскільки до матеріалів провадження долучено відповідну заявку, причини неявки суду не відомі. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надсилав.
Суддя, дослідивши письмові матеріали, дійшов до наступного висновку. 
Згідно з положеннями ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.
Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245, 280 КУпАП під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
В силу ст.129 Конституції України, ст.6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд не має права з власної ініціативи у будь-який спосіб збирати докази винуватості особи або перекваліфікувати її дії. Крім того, відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Вказані положення Конституції України поширюються і на доведення винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП.
На підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, до суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №711678 від 05.07.2026, згідно якого ОСОБА_1 у провину ставиться те, що він 05.07.2026 о 22:58 годині, по вул.Соборна, 7 в м.Знам`янка Кіровоградської області, керував транспортним засобом - SEAT TOLEDO, д.н.з. НОМЕР_2 , був тимчасово обмежений у праві керування транспортними засобами, постанова №76966760 від 01.02.2026 Олександрійський ВДВС в Олександрійському районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, чим порушив вимоги п.2.1а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.3 ст.126 КУпАП.
Частиною 3 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. 
Зокрема, пунктом 2.1 «а» ПДР України, порушення вимог якого ставиться у провину ОСОБА_1 , згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №711678 від 05.07.2026 передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Тобто, пункт 2.1«а» ПДР України не визначає заборону для водіїв керувати транспортним засобом, будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами, що передбачено вимогами статті 15 ЗУ «Про дорожній рух», згідно якої водієві забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Отже, у протоколі про адміністративне правопорушення ЕПР1 №711678 від 05.07.2026 зазначено пункт Правил дорожнього руху, який суперечить суті адміністративного правопорушення, за вчинення якого настає адміністративна відповідальність, передбачена ч.3 ст.126 КУпАП.
За вказаних обставин, суддя приходить до висновку, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №711678 від 05.07.2026 працівником поліції допущено істотне порушення, оскільки наявна груба невідповідність між нормою пункт Правил дорожнього руху та статтею КУпАП, за порушення якої настає відповідальність, передбачена ч.3 ст.126 КУпАП, а відтак вказаний протокол не відповідає приписам ст.256 КУпАП.
Статтею 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
Суддя звертає увагу, що суд не вправі виходити за межі тих фактичних обставин, які були встановлені протоколом про вчинення адміністративного правопорушення. Якщо викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист особи та принципу рівності сторін процесу.
Протокол про адміністративне правопорушення по суті є обвинувальним актом на основі якого, в сукупності з іншими доказами, встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Враховуючи те, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 був складений з істотними порушеннями норм КУпАП, які, з огляду на обмежені процесуальні повноваження суду та обов`язок збирати докази саме особами, уповноваженими на складання протоколів, не можуть бути усунуті під час судового розгляду, вказаний протокол не може бути допустимим доказом по справі та як наслідок, суд не має можливості правильно вирішити справу на його основі.
Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст.129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст.62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161. Series А заява №25).
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рідермон про Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Згідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи наведене вище, суддя, дослідивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов висновку, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, всі сумніви щодо винуватості ОСОБА_1 суд тлумачить на його користь, оскільки протокол на є належним, допустимим та беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, та по суті унеможливлює винести постанову про визнання його винуватим, у зв`язку з чим провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП необхідно закрити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 126, 221, 245, 247, 248, 266, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :
Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  за ч.3 ст.126 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення, через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області, до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду
Кіровоградської області О.Е. Богданова