П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 523/4354/26	

Перша інстанція: суддя Сувертак І.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Вербицької Н.В.,
суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Пересипського районного суду міста Одеси від 09 червня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И Л А:

26 лютого 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Пересипського районного суду міста Одеси з позовною заявою, в якій просив скасувати постанову серії ЕНА №6688120 від 18.02.2026 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та застосовано штраф у розмірі 510 грн. Позивач наголосив, що він рухався в м.Одесі з вул. Кримської на вул.Заболотного, рух по якій не регулюється сигналами світлофора. При виїзді з цієї вулиці на перехрестя встановлений лише знак пріоритету 2.1. "Дати дорогу". Керуючись вимогою цього знаку і надавши перевагу транспортним засобам, що рухалися по вул. Академіка Заболотного, позивач виїхав з вул. Кримської на перехрестя. Переконався у відсутності пішоходів і тільки після цього далі продовжив рух по вул. Академіка Заболотного. Позивач наголосив, що у його діях відсутні порушення п. 8.7.3 (е) ПДР України (проїзд на червоний сигнал світлофора).
Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що порушення позивачем ч.5 стс.122 КУпАП підтверджується відеозаписом з портативного відеореєстратора поліцейського. Крім того, відповідач наголосив, що дотримання Правил дорожнього руху є обов`язком водія. Не створення під час руху автомобіля перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не позбавляє водія обов`язку неухильно дотримуватись Правил дорожнього руху та не позбавляє, при цьому, відповідальності.
Рішення Пересипського районного суду міста Одеси від 09 червня 2026 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зокрема, апелянт наполягає, що суд першої інстанції не врахував, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.
В зв`язку із неявкою сторін, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно п.2 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження. 
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що постановою ЕНА № 6688120 від 18.02.2026 року ОСОБА_1 за порушення ч.2 ст.122 КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності на проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора та накладено адміністративне стягнення у розмірі 510 грн.
Так, постановою встановлено, що поліцейським 2-го взводу 2-ої роти 2-го батальйону полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшим рядовим поліції Кравченко Костянтином Григоровичем 18.02.2026 приблизно о 22 год. 44 хв. за адресою: м. Одеса, вул. Кримська, б. 71, виявлено транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням громадянина ОСОБА_1 , який керуючи вищезазначеним транспортним засобом, проїхав перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху.
Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення гр. ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, підтверджується відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів поліцейських.
Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності діям та рішенням органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст.23 Закону України “Про Національну поліцію” поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (ПДР України), згідно з п.1.9 яких особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до пункту 8.7.3 «е» ПДР України, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоні миготливі сигнали забороняють рух.
За приписами ч.2 ст.122 КУпАП, зокрема, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП. Так, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.
Зазначена норма вказує на те, що саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок по доведенню правомірності своїх дій/рішень. При цьому суб`єкт владних повноважень при винесенні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності має чітко дотриматися вимог КУпАП.
Так, колегією суддів здійснено перегляд наявного в матеріалах справи відеозапису, з якого вбачається, що на ньому відсутній зафіксованим факт руху транспортного засобу під керуванням позивача та здійсненням повороту ліворуч з вул. Кримської на вул. Академіка Заболотного у місті Одесі.
На долученому відповідачем відеозаписі зафіксовано виключно процес спілкування інспектора з позивачем після зупинки транспортного засобу та безпосередній момент винесення постанови.
Тобто, наданий відповідачем відеозапис не підтверджує обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.
З огляду на відсутність відеозапису, на якому б було зафіксовано вчинення позивачем адміністративного правопорушення та відсутність інших доказів по справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підтвердження жодними допустимими й належними доказами факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем, як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року по справі №537/4012/16-а, від 17.07.2019 по справі №295/3099/17 тощо.
При цьому, Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а вказав, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, повинні тлумачитись на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Європейський суд з прав людини, що у рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
За відсутності будь-яких належних та допустимих доказів фіксації вчинення позивачем адміністративного правопорушення, колегія суддів позбавлена можливості надавати оцінку спірним правовідносинам щодо наявності чи відсутності в діях позивача порушень частини другої статті 122 КУпАП.
Враховуючи, що в порушення вимог КУпАП та ст.77 КАС України, відповідачем не надано належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.
Згідно з частиною 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
Отже, постанова серії ЕНА №6688120 від 18.02.2026 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення – закриттю.
Суд першої інстанції на викладені обставини уваги не звернув, неналежно дослідив обставини справи, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.317 КАС України апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Згідно приписів ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись ст.ст.286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 272 КАС України, судова колегія
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Пересипського районного суду міста Одеси від 09 червня 2026 року – скасувати та прийняти постанову про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6688120 від 18.02.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 510,00 грн.
Справу про адміністративне правопорушення - закрити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: К.В. Кравченко