Справа № 344/9080/26 
Провадження № 33/4808/432/26 
Категорія ч. 5 ст. 126 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П. 
Суддя-доповідач Повзло 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2026 року м. Івано-Франківськ
Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В. за участю адвоката Іваночка Ю.А.,
розглянувши скаргу адвоката Іваночка Юрія Антоновича, що діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 червня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу, стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ:

Суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 вчинив керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, повторно протягом року, за наступних обставин.
Так, 04 травня 2026 року о 20 год. 23 хв. в м. Івано-Франківську, по вул. Надрічна, 6, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Skoda Octavia», н.з. НОМЕР_1 , будучи особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, а саме не отримав посвідчення водія відповідної категорії, повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Іваночко Ю.А. просить постанову судді суду першої інстанції за ч. 5 ст. 126 КУпАП щодо ОСОБА_1 скасувати, закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим.
Зазначає, що у вказаній адміністративній справі відсутні належні та допустимі докази, що ОСОБА_1 керував транспортними засобом не маючи права керування таким транспортним засобом.
Вказує, що про факт складання протоколу відносно неповнолітнього ОСОБА_1 стало відомо з повідомлення про виклик в суд, а про факт складання такого протоколу та опитування неповнолітнього ОСОБА_1 , без відома та присутності батьків, законного представника стало відомо при ознайомленні з матеріалами адміністративної справи, що робить всі докази неналежними та недопустимими.
Наголошує, що забезпечення права на захист неповнолітньої особи при її притягненні до будь-якого виду юридичної відповідальності здійснюється шляхом обов`язкового залучення законного представника, однак працівники поліції не переконалися у тому, що неповнолітній ОСОБА_1 правильно розуміє суть правопорушення, вчинення якого йому ставиться у провину. Також працівники поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення взагалі не ознайомили неповнолітнього ОСОБА_1 зі спеціальним правом, передбаченим ст. 270 КУпАП. 
Звертає увагу, що вказане робить протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом.

Адвокат Іваночко Ю.А. з`явився в судове засідання апеляційного суду. Йому роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП. Клопотань не заявлено. Просив задовольнити апеляційну скаргу та розглядати її без участі ОСОБА_1 .
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду, клопотань від про відкладення розгляду апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не подавав, не поступало і заяв зміну місця проживання чи про перебування в іншому місці з поважних причин.
Так, особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі. 
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
За таких обставин, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, а також з метою реалізації права на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутність ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що її необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
При цьому, вважаю за необхідне наголосити на тому, що згідно практики Європейського суду з прав людини(далі - ЄСПЛ), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду («Пономарьов проти України»).
Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, крім іншого є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з ст. 252 КУпАП оцінка доказів відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.
Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.
Вважаю, що суддя суду першої інстанції дотримався цих вимог закону та належним чином з`ясував обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз і оцінив їх у сукупності, в тому числі на предмет того, чи вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними та допустимими.
Твердження апелянта про те, що працівники поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та опитуванні неповнолітнього ОСОБА_1 , без відома та присутності батьків, законного представника, не забезпечили його право на захист, чим порушили вимоги закону – не є слушним, оскільки право на захист виникає не в момент зупинення водія, а з моменту складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та роз`яснення прав, оскільки в справі про притягнення до адміністративної відповідальності рішення приймає суд, а не працівники поліції. Працівниками поліції було роз`яснено права передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема право особи користуватися юридичною допомогою адвоката. Дане право було реалізоване ОСОБА_1 , про що свідчить залучення адвоката, який представляє його інтереси в суді. Тому вважаю, що у даному випадку не порушено право ОСОБА_1 на захист.
Крім того за умови, що ОСОБА_1 не надавав будь-яких письмових пояснень під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, то відсутність залучення законних представників, у даному випадку, не є суттєвим порушенням і не впливає на доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, особою яка не має права керування таким транспортним засобом, повторно протягом року.
Також під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Не є слушним і твердження апелянта про те, що працівники поліції не переконалися у тому, що неповнолітній ОСОБА_1 правильно розуміє суть правопорушення, вчинення якого йому ставиться у провину. Так з матеріалів справи і відеозаписів вбачається , що відносно ОСОБА_1 15 вересня 2025 року було винесене постанову про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. Під час зупинки і спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом та повідомив, що у нього вже наявний штраф за керування транспортним засобом без посвідчення водія. Вказане підтверджує обізнаність ОСОБА_1 з процедурою, суттю обвинувачення та наслідками порушення ПДР.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 04 травня 2026 року серії ЕПР1 №657200 (а.с. 1) 04 травня 2026 року о 20 год. 23 хв. в м. Івано-Франківську, по вул. Надрічна, 6, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Skoda Octavia», н.з. НОМЕР_1 , будучи особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, а саме не отримав посвідчення водія відповідної категорії, повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 а ПДР України, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою – поліцейським 2 взводу 1 роти УПП в Івано-Франківській області сержантом поліції Грицаном Р.В., з дотриманням вимог ст. 254 КУпАП, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним. 
ОСОБА_1 власноручним підписом у відповідних графах протоколів підтвердив, що йому роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, від дачі пояснень відмовився
Звертаю увагу, що власноручний підпис підтверджує волевиявлення особи, дійсність документу, свідчить про відповідальність за його зміст.
Відповідно до довідки інспектора відділу адміністративної практики капітана поліції О.Корнути (а.с. 3), з якої вбачається, що 25 серпня 2025 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом не маючи права керування, про що була винесена постанова серії ЕПР1 № 433743 за ч. 2 ст. 126 КУпАП та рішенням Івано-Франківського міського суду від 15 вересня 2025 року накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень.
Також враховую, що довідка інспектора за своїм правовим змістом є документами, якими поліцейські інформують про законність та обґрунтованість дій під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, вказаний документ містить дані про обставини, що підлягають доказуванню по справі про адміністративне правопорушення, а тому він підлягає аналізу та оцінці у сукупності з всіма наявними доказами. 
Згідно облікових даних Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції (а.с. 4) ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.
На відеозаписах, які містяться на компакт-диску в матеріалах справи (а.с. 5), безсторонньо зафіксовано деякі обставини події, зокрема: зафіксовано рух працівників поліції на службовому автомобілі та подальшу зупинку транспортного засобу марки «Skoda Octavia», н.з. НОМЕР_1 під керуванням  ОСОБА_1 . Після зупинки працівники поліції оголосили причину зупинки та перевірили документи у  ОСОБА_1 та виявили, що останній керував транспортним засобом без посвідчення водія. ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом та повідомив, що у нього вже наявний штраф за керування без посвідчення водія. Далі працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього. Після складання процесуальних документів працівник поліції роз`яснив  ОСОБА_1 його права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, після цього оголосили складені документи, які  ОСОБА_1 підписав та отримав копію.
Досліджені судом відеозаписи досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними, мають безсторонній характер, містять у хронологічній послідовності відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи. 
За змістом п. 1 ч. 1. ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, для виявлення або фіксування правопорушення.
Законом не передбачено вимог щодо показань технічних приладів, що мають функції відеозапису, як доказів у справі про адміністративне правопорушення.
Згідно з п. 2.1 а Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. 
Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за - повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тобто за повторне керування транспортним засобом особою, яка немає права керувати таким транспортним засобом.
Як вбачається з матеріалів справи відносно  ОСОБА_1 15 вересня 2025 року було винесене постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої  ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Вказаний факт підтверджує повторне вчинення  ОСОБА_1 правопорушення 04 травня 2026 року і спростовує твердження апелянта про те, що відсутні належні та допустимі докази, що ОСОБА_1 керував транспортними засобом не маючи права керування таким транспортним засобом.
Відомості про те, що ця постанова про накладення на  ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП ним оскаржувалася та скасована, в матеріалах справи відсутні, вказане беззаперечно свідчить про обізнаність  ОСОБА_1 як з фактом притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, так і погодження з таким і розуміння подальших правових наслідків.
Таким чином досліджена сукупність доказів свідчить про те, що  ОСОБА_1 керував транспортним засобом повторно протягом року не маючи права керування транспортними засобами, тобто порушив вимоги п. 2.1 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Вказане вище спростовує твердження апелянта про відсутність вини у діях  ОСОБА_1 .
Матеріали провадження не містять будь-яких письмових пояснень особи, відповідно суд першої інстанції на такі, при прийнятті рішення, не посилався, а тому відсутні підстави для визнання будь яких пояснень особи – недопустимими.
Відповідно до ч. 2 ст. 13 КУпАП у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах.
За результатами апеляційного розгляду, оцінивши встановлені обставини, проаналізувавши ухвалене судове рішення, врахувавши норми права, що підлягали застосуванню, доходжу висновку, що сукупність доказів, наявних у матеріалах розглянутих справ, свідчать про відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції і закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про це наголошено в апеляційній скарзі.
Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції апелянтом не надано.
Виходячи з наведеного, вважаю висновки суду першої інстанції про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 5 ст. 126 КУпАП законними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах.
З огляду на наведене, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Іваночка Юрія Антоновича, що діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 червня 2026 року щодо  ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло