Справа № 350/647/26
Номер провадження 2/350/643/2026

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2026 року       селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Пулика М.В.,
секретаря судового засідання Видойник І.П.,
представника позивача Виноградова Ю.Е.(в режимі відеоконференції),
відповідачки ОСОБА_1 ,
представника відповідачки адвоката Родікова І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у селищі Рожнятів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
установив:
Стислий виклад позицій сторін
Представник позивача звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідачки на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за договором №546797-КС-002 про надання кредиту від 19 вересня 2025 року у загальному розмірі 33 900,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - сума прострочених платежів за тілом кредиту; 16 900,00 грн - сума прострочених платежів за процентами; 5 000,00 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими відповідно до статті 625 ЦК України; 2 000,00 грн - сума прострочених платежів за комісією. 
Позовні вимоги мотивовано тим, що 19 вересня 2025 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 шляхом обміну електронними повідомленнями укладено договір №546797-КС-002 про надання кредиту. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направило відповідачці пропозицію (оферту) укласти зазначений кредитний договір, яку ОСОБА_1 прийняла 19 вересня 2025 року. Для підписання договору на номер телефону відповідачки НОМЕР_1 , зазначений нею в особистому кабінеті, було направлено одноразовий ідентифікатор UA-5244, який нею використано для акцепту пропозиції та підписання договору. 
Відповідно до умов договору позивач зобов`язався надати відповідачці грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн на засадах строковості, поворотності та платності, а відповідачка зобов`язалася повернути отримані кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними у порядку та на умовах, визначених кредитним договором і Правилами про надання грошових коштів у кредит. Сторонами погоджено фіксовану процентну ставку у розмірі 1 % за кожен день користування кредитом. 
Проценти за користування кредитом відповідно до умов договору нараховуються на залишок заборгованості за кредитом, наявний на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, з урахуванням дня видачі кредиту та дня його повернення згідно з графіком платежів. Пунктом 3 кредитного договору встановлено графік платежів, яких позичальник повинен дотримуватися для належного виконання взятих на себе зобов`язань. 
Позивач зазначає, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та перерахував ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 10 000,00 грн на банківську платіжну картку № НОМЕР_2 , реквізити якої відповідачка самостійно зазначила під час заповнення анкетних даних в особистому кабінеті. На підтвердження перерахування коштів до позовної заяви додано відповідні платіжні документи. 
Також позивач вказує, що відповідно до умов договору та Правил проценти за користування кредитом нараховувалися за фактичну кількість календарних днів користування кредитними коштами протягом строку кредитування. Після закінчення строку дії кредитного договору договірні проценти позивачем не нараховувалися, а відображення у розрахунку наступних календарних дат зумовлено автоматичним формуванням такого розрахунку. 
У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань станом на 07 квітня 2026 року, за розрахунком позивача, утворилася заборгованість у загальному розмірі 33 900,00 грн, яка складається з 10 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 16 900,00 грн заборгованості за процентами, 5 000,00 грн відсотків, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, та 2 000,00 грн заборгованості за комісією. Штрафні санкції позивачем до стягнення не заявлялися. 
Посилаючись на те, що відповідачка належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконала, кредитні кошти та передбачені договором платежі у встановлені строки не сплатила, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у заявленому розмірі, а також понесені судові витрати.
Заяви та клопотання сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, процесуальні дії у справі
Ухвалою судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2026 року відкрито провадження в справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 02 червня 2026 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відомості щодо підтвердження або спростування факту випуску банківської картки № НОМЕР_2 та відкриття відповідного банківського рахунку на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , а також виписку про рух коштів по рахунку, відкритому для обслуговування зазначеної банківської картки, за період з 19 вересня 2025 року по 06 березня 2026 року.
24 серпня 2026 року представником позивача Виноградовим Ю.Е. подано додаткові пояснення у справі, у яких він зазначив, що на підтвердження обставин укладення та виконання кредитного договору позивачем додатково надаються докази направлення відповідачці кредитного договору та Правил, а також документи, що підтверджують правові підстави та порядок здійснення переказу кредитних коштів через платіжну систему.
Представник позивача послався на те, що перерахування кредитних коштів ОСОБА_1 здійснювалося із залученням ТОВ «ПрофітГід» та платіжної системи Platon, у зв`язку з чим на підтвердження належності та допустимості доказів фактичної видачі кредиту надав договір №ПГ-5 від 04 листопада 2020 року, протокол перевірки електронних підписів, а також документи щодо державної реєстрації, ліцензування та включення ТОВ «ПрофітГід» до відповідних реєстрів.
Крім того, представником позивача надано докази направлення відповідачці кредитного договору та Правил, а також докази направлення ОСОБА_1 копії додаткових пояснень із доданими до них документами засобами поштового зв`язку.
З урахуванням поданих додаткових доказів представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.
У судовому засіданні представник позивача Виноградов Ю.Е., який брав участь у режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях. Представник позивача наголошував, що використання відповідачкою одноразового ідентифікатора при укладенні кредитного договору свідчить про її волевиявлення на його укладення, а факт перерахування кредитних коштів на зазначену нею банківську платіжну картку підтверджує отримання відповідачкою кредиту. З урахуванням викладеного просив суд відхилити доводи відповідачки та її представника і задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Родіков І.С. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували.
Відповідачка у судовому засіданні пояснила, що кредитного договору з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» не укладала та кредитних коштів від позивача не отримувала. Зазначила, що у банківських установах з метою отримання кредиту не перебувала, будь-яких документів щодо отримання кредитних коштів не підписувала та банківською платіжною карткою для отримання і використання кредитних коштів не розраховувалася. У зв`язку з цим заперечувала факт виникнення між нею та позивачем кредитних правовідносин та просила у задоволенні позову відмовити.
Представник відповідачки адвокат Родіков І.С. підтримав позицію ОСОБА_1 та додатково звернув увагу суду на необхідність належного підтвердження позивачем як факту укладення кредитного договору саме відповідачкою, так і фактичного перерахування та отримання нею кредитних коштів. Просив у задоволенні позову відмовити.
Судом встановлено, що 19 вересня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено Договір №546797-КС-002 про надання кредиту в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями.
Відповідно до пункту 1 Договору ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» зобов`язалося надати відповідачці грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн на засадах строковості, поворотності та платності, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених кредитним договором та Правилами про надання грошових коштів у кредит. 
Сторонами погоджено, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1 % за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються на залишок заборгованості за кредитом, наявний на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитними коштами з урахуванням дня видачі кредиту та дня його повернення згідно з графіком платежів. Пунктом 3 Договору встановлено графік платежів, відповідно до якого позичальник зобов`язувався здійснювати платежі для належного виконання умов кредитного договору. 
Кредитний договір укладено в електронній формі. 19 вересня 2025 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір №546797-КС-002, яку відповідачка акцептувала із застосуванням одноразового ідентифікатора UA-5244, направленого на номер телефону НОМЕР_1 , зазначений під час оформлення кредиту. 
На виконання умов укладеного договору ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» перерахувало кредитні кошти у розмірі 10 000,00 грн на банківську платіжну картку № НОМЕР_2 , реквізити якої були зазначені під час оформлення кредиту. 
Належність зазначеної банківської платіжної картки відповідачці та факт зарахування на неї кредитних коштів перевірялися судом шляхом витребування відповідної інформації безпосередньо у банківської установи.
На виконання ухвали суду від 02 червня 2026 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надано виписку по рахунку, відкритому для обслуговування банківської картки № НОМЕР_2 , з якої встановлено, що зазначена банківська картка належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 . З наданої банком виписки також вбачається, що 19 вересня 2025 року на вказану банківську картку було зараховано грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн.
Виписка по рахунку містить також відомості про подальший рух коштів та здійснення операцій за зазначеною банківською карткою після зарахування кредитних коштів.
Таким чином, відомості, отримані судом безпосередньо від АТ КБ «ПРИВАТБАНК», підтверджують належність ОСОБА_1 банківської платіжної картки, реквізити якої зазначені при оформленні кредиту, та фактичне зарахування на неї 19 вересня 2025 року грошових коштів у сумі 10 000,00 грн, що відповідає розміру кредиту за Договором №546797-КС-002.
Відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, передбачені графіком платежі у встановлені строки та розмірі не здійснила, внаслідок чого виникла заборгованість.
Згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 07 квітня 2026 року заборгованість ОСОБА_1 за Договором №546797-КС-002 становить 33 900,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - сума прострочених платежів за тілом кредиту; 16 900,00 грн - сума прострочених платежів за процентами; 5 000,00 грн - відсотки, нараховані відповідно до статті 625 ЦК України; 2 000,00 грн - сума прострочених платежів за комісією. Заборгованість за штрафами позивачем визначена у розмірі 0,00 грн. 
Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання ОСОБА_1 зобов`язань за укладеним кредитним договором, наявності та розміру заборгованості, а також правових підстав для стягнення з відповідачки заявлених позивачем платежів.
Оцінка суду:
Вислухавши позиції сторін, дослідивши подані ними докази та вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак ( ст.6 ЦПК України).
Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Поняття договору позики наведене у ст. 1046 ЦК України, відповідно до ч.1 якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
За приписами ч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України встановлений обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
За змістом ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.
ОСОБА_1 заперечувала факт укладення нею кредитного договору та отримання кредитних коштів, посилаючись, зокрема, на те, що вона не зверталася до банківських установ з метою отримання такого кредиту та не користувалася банківською карткою для отримання і використання кредитних коштів.
Однак, заперечення відповідачки щодо укладення кредитного договору та отримання коштів, які суперечать сукупності досліджених судом письмових та електронних доказів, не є достатньою підставою для висновку про відсутність між сторонами кредитних правовідносин.
Суд враховує, що відомості про належність банківської платіжної картки відповідачці та зарахування на неї кредитних коштів отримані не від позивача, а безпосередньо від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання ухвали суду. При цьому дата зарахування коштів - 19 вересня 2025 року - збігається з датою укладення спірного кредитного договору, а сума зарахованих коштів - 10 000,00 грн - повністю відповідає сумі кредиту, визначеній договором. Зазначені обставини у сукупності з доказами використання при укладенні договору одноразового ідентифікатора UA-5244 підтверджують як факт укладення кредитного договору, так і фактичне виконання кредитодавцем свого обов`язку щодо надання кредитних коштів.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач свій обов`язок щодо надання кредиту виконав та перерахував відповідачці 10 000,00 грн, тоді як ОСОБА_1 обов`язку щодо повернення кредитних коштів та сплати передбачених договором платежів належним чином не виконала.
Згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 07 квітня 2026 року сума прострочених платежів за тілом кредиту становить 10 000,00 грн, а сума прострочених платежів за процентами - 16 900,00 грн. 
Проценти нараховані відповідно до погоджених сторонами умов Договору протягом установленого строку кредитування.
Судом також враховується, що частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено максимальний розмір денної процентної ставки у розмірі 1 %. Денна процентна ставка при цьому визначається виходячи із загальних витрат за споживчим кредитом, загального розміру кредиту та строку кредитування. 
Відповідачкою не надано контррозрахунку заборгованості, доказів повернення основної суми кредиту чи сплати процентів у розмірі, який спростовував би наданий позивачем розрахунок.
За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 10 000,00 грн заборгованості за сумою кредиту та 16 900,00 грн заборгованості за процентами є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Позивачем також заявлено до стягнення 2 000,00 грн заборгованості за комісією за видачу кредиту.
З матеріалів справи вбачається, що обов`язок сплати відповідної комісії та її розмір були визначені умовами кредитного договору та включені до платежів, пов`язаних з отриманням кредиту.
Відповідачка, укладаючи електронний кредитний договір шляхом акцепту оферти із застосуванням одноразового ідентифікатора, погодилася із визначеними у ньому істотними умовами, у тому числі щодо розміру кредиту, процентної ставки, строку кредитування та інших платежів, пов`язаних з отриманням кредиту.
Окремо позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачки 5 000,00 грн відсотків, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Разом з тим, при вирішенні цієї частини позовних вимог суд враховує спеціальне правове регулювання відповідальності позичальників за кредитними договорами, установлене на період дії в Україні воєнного стану.
Законом України від 15 березня 2022 року №2120-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати неустойки за таке прострочення. 
Верховний Суд у постанові від 31 січня 2024 року у справі №183/7850/22 звернув увагу, що пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України законодавець установив спеціальні правові наслідки прострочення виконання грошових зобов`язань за договорами позики та кредитними договорами у період дії воєнного стану, які полягають, зокрема, у звільненні позичальника від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України. 
Спірний кредитний договір укладено 19 вересня 2025 року, тобто в період дії воєнного стану, а заявлені позивачем 5 000,00 грн є саме відсотками, нарахованими у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання відповідно до статті 625 ЦК України.
З огляду на спеціальне законодавче звільнення позичальника від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України, правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 заявлених позивачем 5 000,00 грн відсотків відсутні.
Тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.
Таким чином, із заявлених позивачем 33 900,00 грн заборгованості обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню, суд визнає 28 900,00 грн, з яких 10 000,00 грн - заборгованість за сумою кредиту, 16 900,00 грн - заборгованість за процентами та 2 000,00 грн - заборгованість за комісією за видачу кредиту.
У задоволенні вимоги про стягнення 5 000,00 грн відсотків, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, слід відмовити.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Із матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн, що підтверджується відповідним платіжним документом, наявним у матеріалах справи.
Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості у загальному розмірі 33 900,00 грн. За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення 28 900,00 грн, таким чином, позовні вимоги задоволено частково - на суму 28 900,00 грн із заявлених 33 900,00 грн, що становить 85,25 відсотка від загального розміру заявлених майнових вимог.
Враховуючи положення частини першої статті 141 ЦПК України та пропорційність задоволених позовних вимог, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2269,72 грн.
Керуючись ст.ст. 1-4, 19, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд -
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (код ЄДРПОУ 41084239, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411) заборгованість за договором №546797-КС-002 про надання кредиту від 19 вересня 2025 року у розмірі 28 900 (двадцять вісім тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок, яка складається з: 10 000,00 грн - заборгованості за сумою кредиту; 16 900,00 грн - заборгованості за процентами; 2 000,00 грн - заборгованості за комісією за видачу кредиту.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (код ЄДРПОУ 41084239, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411) 2 269 (дві тисячі двісті шістдесят дев`ять) гривень 72 копійки судового збору.
У задоволенні позовної вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» про стягнення з ОСОБА_1 5 000,00 грн відсотків, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, - відмовити.
На рішення може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 16.09.2026.

Суддя: