Справа № 750/5594/26
Провадження № 2/750/3000/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 серпня 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі судді – Сапона А.В., при секретарі – Потапенко Н.В., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради, Киїнської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,
в с т а н о в и в :

У травні 2026 року представник позивача звернулася до суду з позовом до Чернігівської міської ради, Киїнської сільської ради в якому просить визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначити додатковий строк для подачі ОСОБА_1 до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. Обґрунтовано позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять:1/6 квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1 , 1/6 земельної ділянки № НОМЕР_1 , що розташована в садівничому товаристві «Родина», Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. ОСОБА_3 є братом ОСОБА_1 . Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 нотаріусом не заводилась, оскільки спадкоємці першої черги відсутні, а спадкоємці другої черги (рідні сестри) для прийняття спадщини після смерті брата до нотаріуса не звертались. Позивачка в шестимісячний строк, який розпочався 27 вересня 2024 року та закінчився 27 березня 2025 року, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті брата ОСОБА_3 , не звернулася, оскільки ОСОБА_3 постійного спілкування зі своєю сестрою ОСОБА_1 не підтримував, рідко виходив на зв`язок, у зв`язку з чим його місце перебування фактично залишалося невідомим. Він вів відокремлений, усамітнений спосіб життя. Навідував Позивачку один раз на рік взимку. Крім того, не мав постійного місця проживання. Унаслідок зазначених обставин Позивачка тривалий час не володіла інформацією про місце проживання та стан здоров`я свого брата. Враховуючи, що з зими 2024 року позивачка не бачила свого брата, то в березні 2026 року ОСОБА_1 розпочала його пошук. 22.03.2026 дізналась про його смерть та поховання. Так, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був похований як безрідний 28.10.2024 року. 01.04.2026 ОСОБА_1 звернулась до Комунального підприємства «Спеціалізований комбінат комунального – побутового обслуговування» Чернігівської міської ради та сплатила послуги по похованню. Одразу після отримання інформації про смерть брата позивач вжила всіх можливих заходів для отримання свідоцтва про смерть та сплати всіх необхідних платежів по похованню ОСОБА_3 . Після отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , позивачка звернулась до нотаріуса для прийняття спадщини за законом, проте їй в усній формі було повідомлено про неможливість прийняття заяви про прийняття спадщини у зв`язку із пропуском строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, та рекомендовано звернутися до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 дізналась про смерть свого рідного брата та його поховання лише в березні 2026 року, оскільки ОСОБА_3 не виходив на зв`язок з сестрою, місце його перебування/проживання було невідомим, він вів відокремлений спосіб життя та був похований як безрідний, оскільки правоохоронними органами не були вчинені належні дії по пошуку родичів для повідомлення про його смерть, то наявні правові підстави вважати причини пропуску строків для подання заяви про прийняття спадщини такими, що є пропущеними з поважних причин.
Представник Чернігівської міської ради у відзиві на позов просив відмовити у його задоволенні з підстав необґрунтованості, розгляд справи просив проводити без його участі. 
Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити із наведених у позовній заяві підстав. 
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 28.10.2024, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять:
-1/6 квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 29,9 кв.м., з якої 14,7 кв.м. житлової площі;
-1/6 земельної ділянки АДРЕСА_2 , площею 0,0413 га, кадастровий номер 7425583400:05:000:8050, для ведення садівництва, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №856052, виданого Чернігівською районною державною адміністрацією 07.05.2007, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010783900260.
ОСОБА_3 є братом ОСОБА_1 (далі – Позивачка), що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 29.12.1970 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 13.10.1980.
Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 13.10.1980 вбачається, що Позивачка у зв`язку з одруженням змінила дівоче прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».
Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 нотаріусом не заводилась, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №85276739 від 18.05.2026.
Відповідно до свідоцтва про поховання №60978 від 01.04.2026 року, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був похований як безрідний 28.10.2024 року.
Відповідно до накладної №1573 від 01.04.2026 та фіскального чеку №00001 від 01.04.2026, ОСОБА_1 було сплачено 4332,00 грн за отримання ритуальних атрибутів та послуг по похованню.
З метою отримання інформації, чи вчинялись правоохоронними органами дії щодо розшуку родичів ОСОБА_3 для повідомлення про його смерть, 20.04.2026 представником Позивача, адвокатом Лутай Н.М. до Чернігівського районного управління поліції було направлено адвокатський запит №20/04/26/2 від 20.04.2026.
Чернігівським районним управлінням поліції було надано відповідь №78241? 2026 від 24.04.2026, якою повідомлено, що в матеріалах провадження відсутні відомості щодо пошуку правоохоронними органами родичів померлого. Заяв про залучення потерпілих у провадженні в ході досудового розслідування не надходило.
Як вбачається з матеріалів справи, майно, яке успадкував ОСОБА_3 після смерті батька ОСОБА_6 , належить по 1/6 дружині покійного батька – ОСОБА_7 та донькам - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , і позивачу 1/3 квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1 та 1/3 земельної ділянки № НОМЕР_1 , що розташована в садівничому товаристві «Родина», Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, площею 0,0413 га, кадастровий номер 7425583400:05:000:8050.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомила, що є рідною сестрою покійного та позивача. Брат вів усамітнений спосіб життя, не хотів спілкуватися з сестрами, жив у недобудованій дачі, іноді приходив до сестер за грошима та їжею, а коли сестри до нього приїжджали то виганяв їх.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що є головою дачного кооперативу, де жив покійний. ОСОБА_3 жив із співмешканкою, ні з ким не спілкувався, десь пропадав. Потім до неї прийшла співмешканка ОСОБА_12 та повідомила, що він помер. Після цього ОСОБА_11 розпочала пошуки його рідних, знайшла контакти його сестер та повідомила їм про смерть ОСОБА_3 . 
Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтями 1217, 1218 Цивільного кодексу України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно із частинами першою, другою статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Нормами частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно із частиною першою статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Частина перша статті 1270 Цивільного кодексу України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Статтею 1272 Цивільного кодексу України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для її прийняття.
При вирішенні справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. При цьому, поважність таких причин повинна бути обов`язково обґрунтована.
Разом з тим, закон не містить застережень, які саме причини є поважними і визнання їх такими залежить від обставин конкретної справи.
Суд враховує, що за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Слід також зазначити, що принцип «пропорційності», яким відповідно до статті 2 ЦПК України разом з іншими принципами зобов`язаний керуватися суд, тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.
Одночасно, дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 681/203/17-ц (провадження № 61-26164св18).
Таким чином, суд має врахувати принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою та забезпечити розумний баланс між інтересами сторін.
Суд враховує принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції.
Відповідно до правових висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 23 грудня 2021 року в справі № 645/7452/19 відсутність офіційних даних, а відтак - достовірних відомостей про смерть саме конкретної особи є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. В даній справі Верховний Суд зазначив: «З огляду на викладене, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши обставини справи, обґрунтовано виходив з того, що позивач з поважних причин у визначений законом шестимісячний строк після смерті племінниці не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки до 17 жовтня 2019 року смерть ОСОБА_10 була зареєстрована як смерть невідомої особи та у позивача були відсутні достовірні відомості про смерть племінниці, а тому наявні правові підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини».
Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 дізналась про смерть свого рідного брата та його поховання лише в березні 2026 року, оскільки ОСОБА_3 не виходив на зв`язок з сестрою, місце його перебування/проживання було невідомим, він вів відокремлений спосіб життя та був похований як безрідний, оскільки правоохоронними органами не були вчинені належні дії по пошуку родичів для повідомлення про його смерть, то наявні правові підстави вважати причини пропуску строків для подання заяви про прийняття спадщини такими, що є пропущеними з поважних причин.
За таких обставин, оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, керуючись принципом пропорційності для забезпечення розумного балансу між інтересами сторін, суд знаходить підстави для задоволення позову та визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, –
у х в а л и в :
Позов ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради, Киїнської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини – задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном три місяці з дня набрання рішенням законної сили.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя         А.В. Сапон