Справа № 361/11454/25
Провадження № 2/361/4314/25 

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
13.07.26
13 липня 2026 р.  м.Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Писанець Н.В.,
при секретарі – Михальова М.В.,
представника відповідача – Ткач Р.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бровари у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , у інтересах якої діє адвокат Ставший Віктор Олегович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фіскальні системи» про стягнення компенсації за невикористану відпустку, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, - 

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходилась вищевказана цивільна справа. В обґрунтування позовних вимог, представником позивача зазначено, що 04.09.2015 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу до ТОВ «Фіскальні системи» на посаду керівника відділу технічної підтримки та обслуговування клієнтів, що підтверджує наказ про прийом на роботу №14-К від 03.09.2015р. У період з 2015 року по 14.08.2025р. позивач виконувала свої обов`язки, проте у зв`язку з народженням сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була змушена звільнитись за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗпП у зв`язку із доглядом за дитиною віком до 14 років. Вона подала заяву про звільнення з проханням виплати їй всіх належних грошових коштів, включаючи заробітну плату, компенсацію за невикористану відпустку та інші виплати, передбачені трудовим договором та законодавством. Відповідач задовольнив її заяву та звільнив позивача на підставі її заяви, про що видав наказ №32к від 14.08.2025р., але не здійснив всі належні виплати, а саме: компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 124 календарних дні, що становить 102 808,44 грн., враховуючи, що середня заробітна плата за 2023р.: 817,70 грн., середня заробітна плата за 2024-2025р.р.: 845,42 грн. Також представником позивача зазначено про наявність підстав стягнення середнього заробітку за час затримки такого розрахунку, який становить 38 889,32 грн., виходячи з розрахунку – 845,42 грн. х 46 днів порушення після видачі наказу про звільнення. Враховуючи наведене, представник позивача просить суд стягнути з ТОВ «Фіскальні системи» на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку 102 808,44 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 38 889,32 грн.
Ухвалою суду від 09.10.2025р. у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання. 
03.03.2026р. відповідачем подано відзив на позовну заяву, за змістом якого вбачається незгода з позовними вимогами, оскільки дійсно позивач ОСОБА_1 працювала на вказаній посаді у ТОВ «Фіскальні системи». Дійсно її було звільнено наказом №32к від 14.08.2025р., однак, відповідно до письмової заяви ОСОБА_1 від 05.09.2025р., посвідченої нотаріусом КМНО Погуляйко В.А., зареєстрованої в реєстрі №757, вона підтвердила відсутність будь-яких вимог та претензій фінансового характеру до відповідача, та заборгованість перед нею відсутня. Враховуючи наведене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Сповіщені належним чином про час та дату розгляду справи позивач та її представник адвокат Ставший В.О. до зали суду не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав, долучив відповідь на відзив за змістом якої вважав неналежним доказом письмову заяву ОСОБА_1 , на яку посилається відповідач, оскільки з її змісту не вбачається, щодо яких саме виплат не має претензій позивач до ТОВ «Фіскальні системи». 
03.05.2026р. представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, за змістом якої, просив суд стягнути з відповідача окрім компенсації за невикористані відпустки у визначеному розмірі 102 808,44 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у збільшеному розмірі 156 402,07 грн. 
Присутній у судовому засіданні представник відповідача адвокат Ткач Р.О. позовні вимоги не визнав, наполягав на відмові у їх задоволенні, надав пояснення аналогічні змісту відзиву.
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства ( ч. 2 ст. 15 ЦК України ).
У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 06.08.2025р. звернулась до директора ТОВ «Фіскальні системи» із заявою про звільнення її з посади за власним бажанням з 14.08.2025р. та проханням здійснити виплату усіх належних їй грошових коштів при звільненні.
Наказом №32к від 14.08.2025р. керівника відділу технічної підтримки ТОВ «Фіскальні системи» ОСОБА_1 було звільнено з 14.08.2025р. за згодою сторін на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України. 
Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела та суми нарахованого доходу від 28.09.2025р. вбачається наявність у ОСОБА_1 нарахованого доходу за період роботи у ТОВ «Фіскальні системи» з січня 2023 року по серпень 2025 року. 
Долученим до матеріалів справи графіком відпусток працівників ТОВ «Фіскальні системи», вбачається, що відпустки ОСОБА_1 у 2023р. та у 2024 р. були заплановані на січень та липень відповідно. 
Відповідно до письмової заяви ОСОБА_1 від 05.09.2025р., посвідченої нотаріусом КМНО Погуляйко В.А., зареєстрованої в реєстрі №757, вона підтвердила відсутність будь-яких вимог та претензій фінансового характеру до відповідача, та заборгованість перед нею відсутня. 
Вирішуючи по суті позовні вимоги ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.
Відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є угода сторін. 
Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Згідно положень ст. ст. 115, 116 КЗпП України відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець, але це не звільняє позивача процесуального обов`язку доведення наявності права на отримання відповідних сум (постанова Верховного Суду від 01.09. 2021р. у справі № 757/47711/19-ц). 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц вказала на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. 
З урахуванням тієї обставини, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наявної заяви ОСОБА_1 від 05.09.2025р., посвідченої нотаріусом КМНО Погуляйко В.А. - щодо відсутності будь-яких вимог фінансового характеру у ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансові системи», суд дійшов висновку відсутність підстав для задоволення її позовних вимог. Інші доводи і заперечення, долучені письмові докази позивача означених висновків суду не спростовують.
При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Керуючись ст.ст. 76,81,89, 223, 259, 263-265, 268, 279,354,355 Цивільного процесуального кодексу України, суд-
У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 , у інтересах якої діє адвокат Ставший Віктор Олегович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фіскальні системи» про стягнення компенсації за невикористану відпустку, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. 

Суддя Писанець Н.В.