Справа № 347/1560/26
Провадження № 2/347/1136/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року м. Косів
Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі: 
головуючої –судді: Крилюк М.І., 
секретаря: Лазорик Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В с т а н о в и в:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (договір кредитної лінії) № 329410863, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 250,00 грн. Позивач зазначає, що в подальшому відповідач скористався можливістю збільшення кредитного ліміту, у зв`язку з чим загальний розмір отриманих кредитних коштів становив 6000,00 грн.
Кредитний договір укладено в електронній формі відповідно до вимог статей 205, 207, 627, 638, 1054, 1055 Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію». За твердженням позивача, договір був підписаний відповідачем із використанням одноразового ідентифікатора KPXJ-7775, який відповідно до вимог чинного законодавства є електронним підписом одноразовим ідентифікатором та прирівнюється до власноручного підпису сторони, а укладений у такий спосіб електронний договір має однакову юридичну силу з договором, укладеним у письмовій формі.
На підтвердження факту укладення кредитного договору позивач посилається на те, що відповідач самостійно здійснив реєстрацію на офіційному вебсайті первісного кредитора, створив особистий кабінет, заповнив електронну заявку на отримання кредиту із зазначенням персональних даних, банківської картки, номера телефону та адреси електронної пошти, пройшов процедури ідентифікації та верифікації, ознайомився з умовами кредитування, Правилами надання грошових коштів у позику та індивідуальними умовами кредитного договору, після чого підтвердив свою згоду на укладення договору шляхом введення одноразового ідентифікатора, отриманого на номер мобільного телефону.
Крім того, позивач зазначає, що після підписання кредитного договору відповідачу було направлено на електронну адресу примірник укладеного електронного договору у формі, яка виключає можливість внесення до нього будь-яких змін, що, на думку позивача, свідчить про належне дотримання вимог Закону України «Про електронну комерцію» щодо порядку укладення електронних правочинів.
За твердженням позивача, первісний кредитор належним чином виконав свої договірні зобов`язання, перерахувавши кредитні кошти на банківську картку, реквізити якої були зазначені відповідачем під час оформлення заявки. Факт надання кредитних коштів, на думку позивача, підтверджується платіжними документами, довідками та письмовими поясненнями первісного кредитора, які додано до позовної заяви.
Відповідач, отримавши кредитні кошти, своїх договірних зобов`язань належним чином не виконав, кредит у визначений договором строк не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив, у зв`язку із чим утворилася заборгованість.
Крім того, у позовній заяві зазначено, що право грошової вимоги за вказаним кредитним договором неодноразово відступалося на підставі договорів факторингу. Зокрема, право вимоги від первісного кредитора перейшло до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», у подальшому – до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», а згодом, на підставі договору факторингу від 16 липня 2025 року, – до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС». Позивач зазначає, що перехід права вимоги підтверджується договорами факторингу, реєстрами прав вимоги, реєстром боржників, актами приймання-передачі та іншими письмовими доказами, долученими до матеріалів справи.
За розрахунком позивача, станом на день звернення до суду загальна сума заборгованості за кредитним договором становила 22 405,34 грн, з яких 5 998,88 грн – заборгованість за тілом кредиту, 13 407,02 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом та 2 999,44 грн – штрафні санкції. 
Разом з тим позивач зазначає, що вимоги про стягнення штрафних санкцій у межах даного позову не заявляються, а тому просить суд стягнути з відповідача лише заборгованість за тілом кредиту та нарахованими процентами у загальному розмірі 19 405,90 грн, а також понесені судові витрати, що складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 , про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, однак у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позов та будь-яких клопотань не подав.
За таких обставин суд, керуючись положеннями статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що Відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, а тому наявні правові підстави для ухвалення заочного рішення на основі наявних у матеріалах справи доказів.
Відповідно до вимог статті 281 Цивільного процесуального кодексу України, 08 липня 2026 року Косівським районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи, про що сторони були повідомлені у встановленому порядку.
Дослідивши письмові докази, подані позивачем, перевіривши їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а також оцінивши їх у сукупності відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд встановив такі обставини.
Як убачається з копії кредитного договору № 329410863 від 22 квітня 2024 року (а.с.20-31), між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (договір кредитної лінії), відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 250,00 грн. Із змісту позовної заяви та доданих до неї документів убачається, що в подальшому відповідач скористався можливістю збільшення кредитного ліміту, у зв`язку з чим загальний розмір наданих кредитних коштів становив 6000,00 грн.
На підтвердження факту укладення кредитного договору в електронній формі позивачем подано копію Правил надання грошових коштів у позику (додаток № 4), копію Алгоритму (Порядку) дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора (додаток № 5), копію Алгоритму (Порядку) дій первісного кредитора (додаток № 6), а також довідку щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора (додаток № 28). Із зазначених документів убачається, що кредитний договір укладено шляхом використання відповідачем інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця після проходження реєстрації, ідентифікації та підтвердження волевиявлення шляхом застосування одноразового ідентифікатора, який відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» є електронним підписом.
Факт надання кредитних коштів відповідачу підтверджується копією платіжного доручення про перерахування коштів (додаток № 7), а також довідкою та письмовими поясненнями первісного кредитора щодо перерахування кредитних коштів відповідачу (додаток № 29). Крім того, позивачем надано копію адвокатського запиту (додаток № 8), з якого вбачається, що з метою отримання додаткових доказів щодо руху коштів та належності платіжної картки були вжиті заходи щодо витребування відповідної інформації у банківської установи, однак така інформація надана не була.
Із наданих позивачем документів також убачається, що право грошової вимоги за кредитним договором неодноразово відступалося.
Так, перехід права вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» підтверджується копією договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (додаток № 9), витягом із Реєстру прав вимоги № 298 від 20 серпня 2024 року (додаток № 10), а також актом звірки взаємних розрахунків і протоколом узгодження предмета факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги (додаток № 11).
Подальший перехід права вимоги від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» підтверджується копією договору факторингу № 28/0525-01 від 28 травня 2025 року (додаток № 12), витягом із Реєстру прав вимоги № 2 від 28 травня 2025 року (додаток № 13) та платіжною інструкцією щодо здійснення фінансування за відповідним реєстром прав вимоги (додаток № 14).
Перехід права вимоги від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» підтверджується договором факторингу № 16/07/25-Е від 16 липня 2025 року (додаток № 15), витягом із Реєстру боржників (додаток № 16), актом приймання-передачі Реєстру боржників (додаток № 17) та платіжною інструкцією щодо здійснення фінансування за договором факторингу (додаток № 18).
Таким чином, подані позивачем документи свідчать про безперервний ланцюг переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до позивача, який на момент звернення до суду набув статусу нового кредитора у зобов`язанні.
Розмір заборгованості підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості, складеними первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (додатки №№ 19, 20), а також випискою з особового рахунку за кредитним договором (додаток № 21).
Згідно з поданим розрахунком станом на день звернення до суду загальна заборгованість за кредитним договором становить 22 405,34 грн, з яких 5 998,88 грн — заборгованість за тілом кредиту, 13 407,02 грн — заборгованість за нарахованими процентами та 2 999,44 грн — штрафні санкції.
Разом із тим із змісту позовної заяви вбачається, що позивач не заявляє вимог про стягнення штрафних санкцій, а просить стягнути лише заборгованість за тілом кредиту та процентами у загальному розмірі 19 405,90 грн.
Отже, оцінюючи наведені письмові докази в їх сукупності відповідно до вимог статей 76–81, 89 ЦПК України, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується факт укладення між сторонами кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів, належне документальне підтвердження переходу права вимоги до позивача, а також факт невиконання відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань. 
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір є домовленістю сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, оформленою в електронній формі. Частиною п`ятою статті 11 зазначеного Закону передбачено, що умови електронного договору можуть міститися в інших електронних документах шляхом відсилання до них за умови забезпечення вільного доступу до таких документів. Сам по собі спосіб укладення договору не є підставою для визнання його недійсним за умови дотримання сторонами вимог закону щодо його оформлення та акцепту.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний правочин може бути підписаний, зокрема, шляхом використання одноразового ідентифікатора.
З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 329410863 від 22.04.2024 був підписаний відповідачем ОСОБА_1 із використанням одноразового ідентифікатора KPXJ-7775, що підтверджується копією кредитного договору та довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора.
З поданих до суду доказів, зокрема кредитного договору, Правил надання грошових коштів у позику, Алгоритму дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора , Алгоритму дій первісного кредитора та довідки щодо дій позичальника, встановлено, що відповідач самостійно ініціював оформлення кредиту через офіційний вебсайт первісного кредитора www.moneyveo.ua, пройшов процедуру реєстрації та створив особистий кабінет позичальника. У подальшому через інформаційно-телекомунікаційну систему кредитодавця ним було сформовано та подано заявку на отримання кредиту, у якій зазначено персональні дані, номер телефону, адресу електронної пошти, реквізити платіжної картки та інші необхідні відомості.
Із зазначених доказів також убачається, що відповідач пройшов процедуру ідентифікації та верифікації, ознайомився з умовами кредитування, Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору та перебувають у відкритому доступі на офіційному вебсайті кредитодавця, після чого підтвердив свою згоду з умовами договору шляхом введення одноразового ідентифікатора, отриманого на зазначений ним номер мобільного телефону.
Із довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора убачається, що саме відповідач здійснив усі необхідні дії для укладення кредитного договору, а використання одноразового ідентифікатора підтвердило його волевиявлення щодо прийняття пропозиції кредитодавця (акцепту оферти).
Відповідно до положень статей 205, 207 ЦК України правочин може вчинятися у письмовій, у тому числі електронній формі, а правочин, підписаний електронним підписом, має юридичну силу письмового документа. За таких обставин суд дійшов висновку, що кредитний договір № 329410863 від 22.04.2024 є належним чином укладеним електронним правочином.
Як підтверджується копією платіжного доручення про перерахування коштів відповідачу, а також довідкою та письмовими поясненнями первісного кредитора щодо перерахування кредитних коштів, після укладення договору первісний кредитор виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредитні кошти. Із матеріалів справи вбачається, що первісно кредит був наданий у сумі 250,00 грн, а в подальшому відповідач скористався можливістю збільшення суми кредиту, у зв`язку з чим загальний розмір наданих кредитних коштів становив 6 000,00 грн.
З матеріалів справи також убачається, що право вимоги за вказаним кредитним договором неодноразово відступалося на підставі договорів факторингу.
Так, право вимоги від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, що підтверджується витягом із Реєстру прав вимоги № 298 від 20.08.2024, актом звірки взаємних розрахунків та протоколом узгодження предмета факторингової операції.
Надалі право вимоги перейшло до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на підставі договору факторингу № 28/0525-01 від 28.05.2025, що підтверджується витягом із Реєстру прав вимоги № 2 від 28.05.2025 та платіжною інструкцією щодо фінансування.
У подальшому, відповідно до договору факторингу № 16/07/25-Е від 16.07.2025, витягу з Реєстру боржників, акта приймання-передачі Реєстру боржників та платіжної інструкції, право грошової вимоги до відповідача було відступлено позивачу – ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», який набув статусу нового кредитора.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно з розрахунками заборгованості первісного кредитора та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», а також випискою з особового рахунку, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти у встановлений договором строк не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив, у зв`язку з чим станом на день звернення позивача до суду загальна заборгованість становила 22 405,34 грн, з яких 5 998,88 грн — заборгованість за тілом кредиту, 13 407,02 грн — заборгованість за процентами та 2 999,44 грн — штрафні санкції.
Разом із тим позивач не заявив вимоги про стягнення штрафних санкцій, а просив стягнути лише заборгованість за тілом кредиту та процентами у загальному розмірі 19 405,90 грн.
Вказаний розмір заборгованості відповідачем не оспорений, будь-яких належних та допустимих доказів на спростування розрахунку заборгованості або підтвердження погашення кредитної заборгованості суду не надано.
Таким чином, сукупністю досліджених доказів підтверджується факт укладення ОСОБА_1 кредитного договору № 329410863 від 22.04.2024, отримання ним кредитних коштів, безперервний перехід права вимоги до позивача та наявність невиконаного грошового зобов`язання.
Також Позивач просить стягнути 7 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Щодо судових витрат суд зазначає, що на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги № 20/01/26-01 від 20.01.2026, додаткову угоду № 25771069784 від 21.01.2026, акт приймання-передачі наданих послуг, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та довіреність представника.
Враховуючи положення статей 133, 137, 141 ЦПК України, характер спору, його незначну складність, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, обсяг виконаної адвокатом роботи та критерії розумності й співмірності судових витрат, суд вважає обґрунтованим стягнення на користь позивача 2 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 19 405,90 грн, що складаються із 5 998,88 грн заборгованості за тілом кредиту та 13 407,02 грн заборгованості за процентами. 
Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 662,40 грн та 2 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Ураховуючи викладене, керуючись статтями 204, 205, 207, 526, 530, 599, 611, 625, 1048–1050, 1054, 1077–1078 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», а також статтями 12, 76–81, 89, 133, 137, 141, 263–265, 280–282 ЦПК України, суд,-

В и р і ш и в:
Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 ), на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», код ЄДРПОУ 42986956, заборгованість за Кредитним договором № 329410863 від 22 квітня 2024 року у розмірі 19 405 (дев`ятнадцять тисяч чотириста п`ять) гривень 90 копійок, а також 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок у відшкодування сплаченого судового збору та 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.І. Крилюк