Справа № 953/12208/25
н/п 2/953/746/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 вересня 2026 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Зуба Г.А.
за участю секретаря – Кулікової Т.В.,
представниці відповідачки за первісним позовом (позивачки за зустрічною позовною заявою) – адвоката Бова В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 , в особі представника – адвоката Бова Вероніки Олегівни, до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

14.11.2025 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, зареєстрований 16.06.2022 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 653.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що 16.06.2020 між позивачем та відповідачкою ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 653 (свідоцтво № НОМЕР_1 від 04.111.2025, видане повторно). Від шлюбу подружжя дітей не має. Крім того вказує, що побудувати з відповідачкою сім`ю на основах взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки не вдалося. Вважає, що відсутність взаєморозуміння призвела до фактичного руйнування сім`ї та шлюбу, шлюбні відносини поновити неможливо. Подружжя проживає окремо один від одного, спільне господарство не ведеться. Позивач на примирення не згоден, подальше перебування у шлюбі з відповідачкою суперечить його інтересам.
17.11.2025 до суду надійшла довідка з органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичних осіб – відповідачки у справі. 
Ухвалою судді від 17.11.2025 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, та відкрито провадження в ній в порядку спрощеного позовного провадження.
10.12.2025 до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 , в особі представника – адвоката Бова Вероніки Олегівни, до ОСОБА_1 , в якій представник позивача просить: визнати легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, VIN-код: НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , рік випуску - 2003 року, колір зелений, об?єм двигуна НОМЕР_4 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) право власності на легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, VIN-код: НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_6 , рік випуску - 2003 року, колір зелений, об?єм двигуна НОМЕР_4 , припинивши право власності на вказаний автомобіль у ОСОБА_2 ; стягнути грошову компенсацію з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 ), в порядку поділу майна подружжя 1/2 частину ринкової вартості легкового автомобіля VOLKSWAGEN, модель PASSAT, VIN-код: НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_8 , рік випуску - 2003 року, колір зелений, об?єм двигуна НОМЕР_4 , у розмірі 94 913, 39 грн. 
Обґрунтовуючи вимоги зустрічної позовної заяви вказує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у відносинах з 2014 року. 16.06.2022 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклала шлюб із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про що 16.06.2022 року складено відповідний актовий запис № 653. Ще до укладення шлюбу, перебуваючи у фактичних сімейних відносинах із ОСОБА_1 восени 2021 року, ОСОБА_2 продала своє авто ВАЗ модель 21093, VIN-код: НОМЕР_9 , державний номер НОМЕР_10 , рік випуску - 1998 року, колір чорний, об?єм двигуна 1499. У подальшому, вже у період шлюбу, на спільні кошти подружжя придбали автомобіль: Фольксваген, модель Пассат, VIN-код: НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_11 , рік випуску - 2003 року, колір зелений, об?єм двигуна НОМЕР_4 . Даний автомобіль зареєстровано за ОСОБА_1 . Оригінали документів про придбання зазначеного автомобіля, технічний паспорт та й сам автомобіль знаходяться у відповідача. Відповідач чинить перешкоди щодо користування спільним майном. У зв?язку з такою поведінкою відповідача виникла необхідність у поділі їх спільного майна. На даний момент позивачка позбавлена доступу до об?єкта, що підлягає поділу.Оскільки автомобіль є неподільною річчю, позивач просить стягнути з відповідача грошову компенсацію за частку вказаного транспортного засобу.
Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 09 березня 2026 року зустрічний позов ОСОБА_2 , в особі представника – адвоката Бова Вероніки Олегівни, до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
25.05.2026 представницею позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_2 – адвокатом Бова В.О. шляхом надсилання через систем «Електронний суд» подано заяву про збільшення розміру позовних вимог в порядку ст. 49 ЦПК України, в якій просить: 
- визнати легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, VIN-код: НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , рік випуску – 2003 року, колір зелений, об`єм двигуна 1984 см3, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; 
- в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) право власності на легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, VIN-код: НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , рік випуску – 2003 року, колір зелений, об`єм двигуна 1984 см3, припинивши право власності на вказаний автомобіль у ОСОБА_2 ;
- стягнути грошову компенсацію з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_7 ), в порядку поділу майна подружжя 1/2 частину ринкової вартості легкового автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, VIN-код: НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , рік випуску 2003 року, колір зелений, об`єм двигуна 1984 см3, у розмірі 103 470,00 (сто три тисячі чотириста сімдесят гривень) грн.;
- судові витрати розподілити у відповідності до вимог процесуального законодавства України.
Представниця позивачки за зустрічним позовом – адвокат Бова В.О. зазначає, що з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, а також визначення дійсної вартості спірного майна, позивач подає до суду звіт про оцінку майна та висновок про вартість об`єкта оцінки, складені ТОВ «ОЦІНКА 24» від 03.04.2026. Відповідно до звіту про оцінку майна ТОВ «ОЦІНКА 24» від 03.04.2026 та висновку про вартість об`єкта оцінки ТОВ «ОЦІНКА 24» від 03.04.2026 середня ринкова вартість без ПДВ об`єкта оцінки становить 206940, 00 грн. Таким чином, з урахуванням визначеної ринкової вартості автомобіля, позивач просить стягнути з відповідача грошову компенсацію вартості належної йому 1/2 частки транспортного засобу в розмірі 103470, 00 грн, що становить половину його ринкової вартості (206940, 00 грн).
15.06.2026 позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 за допомогою поштового зв`язку до суду надіслано відзив на зустрічну позовну заяву та клопотання, в якому він просить витребувати докази з Сервісного Центру МВС м. Харкова та Харківської області та Державного підприємства ДІЯ.
15.06.2026 від позивача за первісним позовом ОСОБА_1 поштовим зв`язком подав до суду відзив на зустрічну позовну заяву про поділ спільного майна подружжя, в якому просив суд: розірвати шлюб між позивачем та відповідачкою ОСОБА_2 ; зустрічний позов задовольнити частково, стягнути з позивача на користь відповідачки розмір вартості автомобіля, за яку він придбаний, тобто 1/2 від ціни покупки, яка сплачена за автомобіль – 25000, 00 грн., в інших вимогах відмовити. В обґрунтування відзиву на зустрічний позов вказує, що транспортний засіб був придбаний через застосунок державної програми «Дія» за суму 50000, 00 грн за власні особисті кошти ОСОБА_1 . Дружина ОСОБА_2 мала маленький дохід, це свідчить про те, що дружина жодного відношення до автомобіля немає. Автомобіль був придбаний для потреб ОСОБА_1 для проходження служби в армії та був придбаний із грошей державного забезпечення, які надходили на картковий рахунок саме ОСОБА_1 . 
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19.08.2026 клопотання позивача за первісним позовом ОСОБА_1 задоволено частково. Витребувано з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС) (info_kha@hsc.gov.ua, 61013, м. Харків, вул. Шевченка, 26): інформацію щодо Договору купівлі-продажу транспортного засобу № 3245/2025/5245012 від 01.04.2025 транспортного засобу VOLKSWAGEN, модель PASSAT, VIN-код: НОМЕР_2 , рік випуску – 2003 рік, колір зелений, державний номер НОМЕР_3 . В іншій частині клопотання відмовлено.
10.09.2026 на електронну адресу Київського районного суду м. Харкова на виконання ухвали суду від 19.08.2026 надійшов лист №31/32 за підписом начальника РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях Крейнера Д., відповідно до якого згідно з інформації з Єдиного державного реєстру транспортних засобів договір купівлі-продажу транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, VIN-код: НОМЕР_2 , рік випуску – 2003 рік, колір зелений, державний номер НОМЕР_3 № 3245/2025/5245012 від 01.04.2025 укладено через електронні сервіси та зовнішні ресурси між ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець). 
15.09.2026 представниця відповідачки за первісним позовом подала до канцелярії Київського районного суду м. Харкова клопотання про долучення до матеріалів справи № 953/12208/25 договір про надання професійної правничої допомоги від 08.12.2025, а також квитанції про сплату витрат на професійну правничу допомогу.
Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. У поданій заяві повідомив, що проходить службу в ЗСУ у військовій частині НОМЕР_12 та знходить на бойових завданнях на лінії фронту. 
Відповідачка за первісним позовом (позивачка за зустрічним позовом) ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі.
Представниця відповідачки за первісним позовом (позивачки за зустрічним позовом) ОСОБА_2 – адвокат Бова В.О. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення первісного позову та розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Подану зустрічну позовну заяву та заяву про збільшення позовних вимог у справі підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. 
Суд, заслухавши доводи представниці відповідачки за первісним позовом (позивачки за зустрічним позовом) – адвоката Бова В.О., дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов таких висновків.
Суд встановив, що сторони уклали шлюб 16 червня 2022 року, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (Свідоцтво про шлюб: серія НОМЕР_1 від 04.11.2025, видане повторно) (а.с. 5).
Від шлюбу подружжя дітей не має. 
Сторони на примирення не згодні. Причинами розпаду сім`ї стали: фактичне припинення шлюбних відносин та різні погляди на шлюб та сім`ю.
Згідно зі ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.
В силу ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України).
Частинами 3 та 4 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.
Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до ст. 111, ч. 1 ст. 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Враховуючи викладене, та те, що відповідачка за первісним позовом ОСОБА_2 визнала позов про розірвання шлюбу, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, а значить збереження сім`ї на підставі наведених вище норм права є неможливим, а строк на примирення сторони не просять.
З урахуванням особливого характеру сімейних відносин, встановлених фактичних взаємин подружжя, категоричного заперечення сторін проти збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати, а отже позовні вимоги первісного позову підлягають задоволенню.
Суд встановив, що не заперечувалось сторонами по справі, що в період перебування сторін у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали транспортний засіб, а саме: 01.04.2025 – автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, VIN-код: НОМЕР_2 , рік випуску – 2003 рік, колір зелений, державний номер НОМЕР_3 , який як встановлено з листа за підписом начальника РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях Крейнера Д, наданих на виконання ухвали суду від 19.08.2026 про витребування доказів, зареєстрований за ОСОБА_1 .
Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.
Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно з ч. 1 та 3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до вимог ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Згідно з ч. 1 та 2 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.
Статтею 68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.
Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.
На підставі ч. 1 та 2 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.
Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
Згідно зі ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.
Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пп. 23, 30 Постанови пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України.
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.
Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує (правова позиція Верховного Суду в постанові від 05 серпня 2020 року в справі №682/2493/16-ц).
Крім того, в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 грудня 2007 року № 911 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», роз`яснено, що до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.
Зазначена позиція прослідковується в низці судових рішень Верховного Суду, зокрема в постанові від 13.05.2019 року у справі № 638/1962/17 (провадження № 61-25286св18), постанові від 06.03.2019 року у справі №754/11103/16-ц (провадження № 61-28144в18), постанові від 30.01.2019 року у справі № 372/1558/16- (провадження N° 61-26356в18), постанові від 17.04.2019 року у справі №631/1982/16-ц (провадження N° 61-36690в18), постанові від 10.10.2019 року у справі № 607/2831/16-ц (провадження N° 61-27855в18) тощо.
Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (п. 22 п. 25 Постанови пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»).
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні.
Інакше кажучи, вимога позивача про стягнення з відповідача грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на майно подружжя не породжує обов`язку відповідача попередньо внести відповідну суму на депозитний рахунок суду (такий висновок, сформульований у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі № 299/2587/15-ц). Підтвердження платоспроможності такого відповідача законодавство України не вимагає.
Тож частини четверта та п`ята статті 71 СК України не передбачають обов`язкову згоду відповідача на присудження позивачеві грошової компенсації замість частки останнього у праві спільної сумісної власності на майно, а також не передбачають обов`язкове внесення відповідачем на депозитний рахунок суду грошової компенсації у спорах, у яких про припинення своєї частки у праві спільної сумісної власності й отримання компенсації на свою користь просить позивач.
Якщо за позовом одного із подружжя (який відмовляється від його частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ на користь відповідача - іншого із подружжя - та просить стягнути відповідну грошову компенсацію за таку частку) суд визначить кожному з подружжя ідеальні частки у цьому майні, бо відповідач не погодився на присудження грошової компенсації позивачеві та не вніс відповідну суму на депозитний рахунок, таке судове рішення не буде ефективним для захисту прав та інтересів позивача як співвласника. Залишення неподільної речі у спільній власності не позбавить того із подружжя, хто фактично користується річчю, можливості це робити надалі. Але інший із подружжя, який формально залишається співвласником, усупереч частинам першій і сьомій статті 41 Конституції України за відсутності окремої домовленості фактично позбавляється можливості такого користування, впливу на долю речі, а також грошової компенсації, яку інша сторона добровільно на депозитний рахунок не внесла.
Аналогічний висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20.
Так, в зустрічній позовній заяві порушується питання про визнання транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, VIN-код: НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , рік випуску – 2003 року, колір зелений, об`єм двигуна 1984 см3, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації за 1/2 частину цього транспортного засобу, у розмірі 103470, 00 грн.
Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.
Так, спірний автомобіль придбано сторонами під час перебування ними в шлюбі, а тому в силу викладених вимог Закону вважається спільним сумісним майном подружжя.
Право власності на вказаний автомобіль зареєстровано за ОСОБА_1 (відповідачем за зустрічним позовом), який ним користується та який залишається у його володінні, що і не оспорюється сторонами.
Згідно з даними, які містяться в Звіті про оцінку майна від 03 квітня 2026 року , виконаного оцінювачем ТОВ «ОЦІНКА24» ОСОБА_6 , ринкова вартість транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, VIN-код: НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , рік випуску – 2003 року, колір зелений, об`єм двигуна 1984 см3, визначена порівняльним підходом складає 206940, 00 гривень (а.с. 92-102). 
Разом з тим, ОСОБА_1 не погоджується з вказаною вартістю автомобіля, наголошуючи на тому, що транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, VIN-код: НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , рік випуску – 2003 року, колір зелений, об`єм двигуна 1984 см3 був придбаний за 50000, 00 гривень. 
Крім того, ОСОБА_1 вказує, що спірний автомобіль Фольксваген Пассат був придбаний ОСОБА_1 в період шлюбу за його власні кошти, одержані ним із грошей державного забезпечення, які надходили на картковий рахунок саме його під час проходження служби в ЗСУ.
Однак, такі доводи ОСОБА_1 суд оцінює критично, виходячи з такого. 
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, що транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, VIN-код: НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , рік випуску – 2003 року, колір зелений, об`єм двигуна 1984 см3 придбано ОСОБА_1 01 квітня 2025 року, тобто в період перебування їх у шлюбі. ОСОБА_1 не надано суду жодного доказу, які б спростували правовий режим спільного сумісного майна на транспортний засіб Фольксваген Пассат, та не надано належних доказів, що дане майно перебувало в правовому режимі особистої приватної власності ОСОБА_1 , а також доказів щодо його придбання саме за особисті кошти.
Таким чином, враховуючи, що спірний автомобіль знаходиться в користуванні ОСОБА_1 , що не оспорюється сторонами, ОСОБА_2 відповідно до вимог ст. 71 СК України має право на компенсацію половини вартості транспортного засобу, що дорівнює її частці у розмірі 103470, 00 грн. та яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .
Отже, зустрічна позовна заява в частині компенсації половини вартості автомобіля та визнання його об`єктом права сумісної власності подружжя є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Так, при подачі первісного позову про розірвання шлюбу до суду позивачем ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 1211, 20 грн згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 14 від 13.11.2025 (а.с. 1).
Отже, взявши до уваги визнання відповідачкою (за первісним позовом) позову та вимоги ст. 141, 142 ЦПК України, ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», суд стягує з відповідачки за певісним позовом ОСОБА_2 на користь позивача за первісним позовом ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, що становить 605, 60 грн. Разом з цим, решту судового збору, а саме 50 відсотків, суд повертає позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету.
Так, в зустрічних позовних вимогах порушено питання про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат по сплаті судового збору у розмірі 1287, 75 грн, що підтверджуються квитнціями ID № 5757-9846-3665-8704 від 08.12.2025 та № 4073-2337-0954-1772 від 22.05.2026 (а.с. 53, 91).
Тому з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 на користь позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати понесені у вигляді судового збору у розмірі 1287, 75 грн.
Аналізуючи викладене, оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням зазначених обставин, суд дійшов висновку про задоволення первісної позовної заяви та зустрічних позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 1-13, 76, 83, 141, 200, 206, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. ст. 60, 70, 72, 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд,  

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (Свідоцтво про шлюб: серія НОМЕР_1 від 04.11.2025, видане повторно), актовий запис № 653.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви до суду, тобто стягнути 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.
Повернути з державного бюджету ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви до суду згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 14 від 13.11.2025, тобто повернути 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.
Визнати транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, VIN-код: НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , рік випуску – 2003 року, колір зелений, об`єм двигуна 1984 см3 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Припинити за ОСОБА_2 право власності на 1/2 транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, VIN-код: НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , рік випуску – 2003 року, колір зелений, об`єм двигуна 1984 см3.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошову компенсацію за 1/2 частину транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, VIN-код: НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , рік випуску – 2003 року, колір зелений, об`єм двигуна 1984 см3 у розмірі 103470 (сто три тисячі чотириста сімдесят) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати по сплаті судового збору у розмірі 1287 (одна тисяча двісті вісімдесят сім) гривень 75 копійок. 
Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місцеперебування за адресою: АДРЕСА_1 ;
Відповідачка за первісним позовом (позивачка за зустрічним позовом): ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , місцеперебування за адресою: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено 15 вересня 2026 року.

СУДДЯ Г.А. ЗУБ