Справа № 489/10439/25 
Провадження № 2/489/2011/26

РІШЕННЯ
Іменем України

22 липня 2026 року м. Миколаїв 
Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі 
головуючого судді Микульшиної Г.А.,
із секретарем судового засідання Бородіною В.Ю.,
без участі сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєва в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
В грудні 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 14 250,00 грн. та понесені судові витрати.
Як на підставу позовних вимог вказано, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 379264869 від 19.02.2019, згідно якого останній отримав кредитні кошти в сумі 5 000,00 грн. на умовах, визначених даним договором. В подальшому між сторонами договору було укладено додаткову угоду до нього, згідно якої строк користування кредитом продовжено. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконував належним чином, кредитну заборгованість не погашав, в зв`язку із чим виникла заборгованість, яка складає 14 250,00 грн., а саме: 5 000,00 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 9 250,00 грн. – сума заборгованості за відсотками. 
Між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено договір факторингу від 28.11.2018, згідно якого останнє отримало права вимоги, в тому числі до відповідача. 
03.01.2019 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 20190103, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором.
Посилаючись на наведені обставини, позивач просить стягнути заборгованість з відповідача в судовому порядку.
Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 25.12.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
05.03.2026 Інгульським районним судом м. Миколаєва ухвалено заочне рішення по справі № 489/10439/25 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відповідно до якого позовні вимоги задоволено частково. А саме стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 79264869 від 19.02.2019 станом на 31.10.2025 в розмірі 14 250,00 грн. та судовий збір в сумі 3 028,00 грн.; в задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено. 
12.03.2026 від відповідача ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява про перегляд заочного рішення від 05.03.2026 по справі № 489/10439/25. 
Згідно ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва від 03.04.2026 заочне рішення суду від 05.03.2026 по справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 
06.04.2026 від ОСОБА_1 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилається на те, що позивачем пропущено встановлений законом трирічний строк для звернення із даним позовом до суду, оскільки кредитний договір було укладено 19.02.2019, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось із даним позовом до суду лише наприкінці 2025 року. Доказів, які б свідчили про переривання строку позовної давності, в матеріалах справи відсутні. Також вказував, що безпідставним є нарахування відсотків за користування кредитом після закінчення строку дії договору. 
15.04.2026 на адресу суду від представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надійшла відповідь на відзив, згідно якої він наполягає на обґрунтованості позовних вимог, укладенні кредитного договору згідно вимог діючого законодавства, а також вказує на те, що на період введення в Україні карантину через корона вірусну хворобу та на час воєнного стану строк позовної давності було продовжено. 
20.04.2026 із використанням системи «Електронний суд» від відповідача ОСОБА_1 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої він наполягає на безпідставності позовних вимог, пропуску позивачем строку позовної даності та просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Також відповідач вказував на те, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» здійснено нарахування відсотків за користування кредитними коштами після спливу строку дії кредитного договору, що суперечить вимогам діючого законодавства. 
Згідно ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва від 21.05.2026 витребувано докази по справі у ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».
Витребувані докази надійшли на адресу суду 02.06.2026.
Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився, просив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Про розгляд справи відповідач повідомлявся належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі та доданих до неї документів, та додатково шляхом направлення смс-повідомлення на номер телефону, зазначений в позовній заяві, яке було доставлено 21.05.2026 о 14:49 год. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про розгляд справи.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
19.02.2019 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 був укладений договір № 379264869, відповідно до умов якого боржнику надано кредит в розмірі 5 000,00 грн. (а.с. 4-5).
Згідно п.1.2 договору кредит надається строком на 30 днів. 
Відповідно до п. 1.4.1 договору на період строку, визначеного п. 1.2 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за процентною ставкою в розмірі 1,19 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом. 
У відповідності до п. 4.4 договору цей договір є електронним документом, підписаним позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора. 
21.03.2019 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору № 379264869, згідно якої строк дії договору продовжено на 29 днів (а.с. 6). У відповідності до п. 3 додаткової угоди починаючи з 21.03.2019 позичальник сплачує за користування кредитом 1,70 процентів в день від суми кредиту. 
ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, натомість відповідач ОСОБА_1 свої обов`язки з повернення кредиту та відсотків за його використання не виконував, в зв`язку з чим станом на 31.10.2025 утворилась заборгованість в розмірі 14 250,00 грн., а саме: 5 000,00 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 9 250,00 грн. – сума заборгованості за відсотками (а.с. 11). 
Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем на запит суду, в період з 19.02.2019 по 21.03.2019 (тобто 30 днів згідно договору № 379264869) позичальником здійснювалось нарахування відсотків за користування кредитними коштами в сумі 59,50 грн. щоденно – тобто 1,19 %. Нараховані відсотки за вказаний період сплачені боржником в повному обсязі в сумі 1 785,00 грн. 21.03.2019. В період з 22.03.2019 по 19.04.2019 (тобто 29 днів згідно додаткової угоди до договору № 379264869) позичальником здійснювалось нарахування відсотків за користування кредитними коштами в сумі 85,00 грн. щоденно – тобто 1,7 %. Всього за даний період сума нарахованих відсотків склала 2 465,00 грн., які відповідачем погашені не були. 
28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, згідно якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» отримало право грошової вимоги, в тому числі до відповідача (а.с. 7). Вказане підтверджується також копією витягу з реєстру прав вимоги № 32 від 25.06.2019, наданої позивачем на запит суду. 
03.01.2019 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 20190103, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату. На підставі вказаного договору позивач набув права грошової вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги (а.с. 8-9).
Згідно Витягу з Реєстру прав вимоги № 7 до договору факторингу № 20190103 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 14 250,00 грн. (а.с. 10). 
Отже у справі, що розглядається, предметом розгляду є правовідносини сторін, що склалися у зв`язку з укладенням кредитного договору, однією із форм якого є онлайн кредит, тобто позика, оформлена через мережу Інтернет.
Наведене свідчить про належне укладення між відповідачем та кредитором кредитного договору та додаткових угод до нього шляхом проставляння електронного підпису сторін, умови яких кредитодавцем були виконані. Відповідач свої зобов`язанні за цими договорами щодо повернення кредитних коштів не виконала.
Аналогічна правова позиція сформована у ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит в повному обсязі не повернула.
Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.
Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З огляду на положення вище вказаного законодавства можливо дійти висновку, що з урахуванням особливостей договорів, щодо виконання яких виник спір між сторонами, їх укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із матеріалів справи вбачається, що кредитодавцем використовувався електронний договір та застосування цифрового підпису. Кредитний договір та додаткова угода до нього підписані електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. 
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між кредитодавцем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір та додаткова угода в електронній формі, умови яких позикодавцем були виконані. Однак відповідач свої зобов`язання за цими договорами щодо повернення кредитних коштів не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість.
Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України).
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, в тому числі, договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Приймаючи до уваги вищевикладене, позивач у передбаченому законом порядку набув право вимоги до відповідача за вище вказаним кредитним договором. 
Дослідженими письмовими доказами також підтверджується порушення відповідачем грошових зобов`язань внаслідок чого утворилась заборгованість, право вимоги якої набув позивач та яку просить стягнути з відповідача.
Разом з тим, у відповідності до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 від 28.03.2018 - право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Як вбачається зі змісту кредитного договору від 19.02.2019 № 379264869 строк дії договору – 30 днів (п. 1.2 договору). У відповідності до п. 1 додаткової угоди від 21.03.2019 до кредитного договору № 379264869 строк, на який був наданий кредит, продовжено на 29 днів. Тобто кінцевий строк нарахування відсотків – 19.04.2019. Натомість при дослідженні наданого розрахунку заборгованості судом встановлено, що нарахування відсотків за вказаним договором та додатковою угодою було виконано кредитодавцем до 25.06.2019 – тобто після спливу визначеного договором строку кредитування. 
Враховуючи наведене та оцінивши наявні у справі докази, приймаючи до уваги погашення відповідачем заборгованості за відсотками станом на 21.03.2019, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором за період з 19.02.2019 по 19.04.2019 в розмірі 7 465,00 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту – 5 000,00 грн., заборгованість за відсотками – 2 465,00 грн. 
Щодо тверджень відповідача про пропуск позивачем строку для звернення до суду із заявленими вимогами – вони не відповідають обставинам справи та не знайшли свого підтвердження. 
Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
01.07.2023 згідно постанови Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023 завершено дію карантину. 
В той же час 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу. 
Згідно п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. 
Враховуючи викладене, станом на час звернення до суду строк позовної давності за вимогами до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором позивачем не пропущено.
Інші заперечення відповідача щодо позову також не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та спростовуються матеріалами справи. 
Відповідно до статті 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволено частково (52,39%) з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 586,39 грн.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в сумі 1 514,00 грн., в їх задоволенні необхідно відмовити, оскільки ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надано належним та допустимих доказів понесення таких витрат, а також їх оплати у встановленому законом порядку. 
Керуючись ст. ст. 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд – 
вирішив:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 79264869 від 19.02.2019 станом на 19.04.2019 в розмірі 7 465,00 грн. (сім тисяч чотириста шістдесят п`ять гривень 00 копійок), з яких: заборгованість за тілом кредиту – 5 000,00 грн., заборгованість за відсотками – 2 465,00 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в сумі 1 586,39 грн. (одна тисяча п`ятсот вісімдесят шість гривень 39 копійок).
В задоволенні іншої частини вимог про стягнення судових витрат – відмовити. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Відомості про учасників справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30.
відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 22.07.2026.

Суддя Г.А. Микульшина