ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" вересня 2026 р. Справа№ 910/12880/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Колесника Р.М.
суддів: Сковородіної О.М. 
Горбасенка П.В. 

при секретарі судового засідання: Пічкур А.О.
за участю представників учасників справи: згідно з протоколом судового засідання

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та Державного підприємства «Сетам»
на рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2026 (повний текст складено та підписано 27.02.2026)
у справі № 910/12880/25 (суддя Бойко Р.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «А.С.А. Логістик»
до:
1) Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України
2) Державного підприємства «Сетам»
про стягнення коштів у загальному розмірі 942463,89 гривень

Короткий зміст позовних вимог

ТОВ «А.С.А. Логістик» (надалі також позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (надалі також відповідач-1), ДП «Сетам» (надалі також відповідач-2) про стягнення 735779,06 гривень інфляційних втрат, 158740,92 гривень 3% річних з Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та 39362,56 гривень інфляційних втрат, 8581,35 гривень 3% річних з ДП «Сетам».
Позовні вимоги обґрунтовані позивачем тим, що внаслідок припинення обов`язку продавця з передачі придбаного та оплаченого товару відповідно до договору купівлі-продажу майна, оформленого протоколом прилюдних торгів, у відповідачів виник обов`язок із повернення одержаних коштів на підставі положень ст. 1212 ЦК України, з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також трьох процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Короткий зміст судового рішення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.01.2026 позов задоволено повністю, присуджено до стягнення на користь ТОВ «А.С.А. Логістик» з Державного бюджету України інфляційні втрати у розмірі 735779,06 гривень, 3% річних в розмірі 158740,92 гривень та з ДП «Сетам» інфляційні втрати у розмірі 39362,56 гривень, 3% річних в розмірі 8581,35 гривень. 
Рішення суду першої інстанції мотивоване наступним:
- з аналізу статей 655, 658 ЦК України, пунктів 4, 5 розділу X Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 вбачається, що набуття майна за результатами електронних торгів є договором купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є організатор електронних торгів, який укладає договір, та державна виконавча служба або приватний виконавець, які виконують у частині передання права власності на майно покупцю. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів;
- невиконання відповідачем-1, який діяв від імені держави, зобов`язання щодо передачі придбаного та оплаченого майна було зумовлене листом Регіонального відділення Фонду державного майна в Херсонській області від 18.05.2020 за № 10-04-01395 щодо надання інформації, згідно якою наказом ФДМУ від 28.12.2019 № 1574 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2020 році» продовжена робота щодо приватизації об`єкта державної власності - «Єдиний майновий комплекс державного підприємства «Скадовський морський торговельний порт», який розташований за адресою: Херсонська область, м. Скадовськ, вул. Пролетарська, 2 та включений в додаток 7 «Перелік єдиних майнових комплексів державних підприємств і їх структурних підрозділів, у тому числі тих, що передані в оренду, приватизацію яких розпочато в 2018-2019 роках». Включенням підприємства боржника до переліку об`єктів малої приватизації виключало можливість продажу такого майна з прилюдних торгів, та було обставиною неможливості виконання умов договору купівлі-продажу майна, оформленого протоколом прилюдних торгів;
- зобов`язання відповідачів із передачі позивачу об`єкту купівлі-продажу стало неможливим у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, що припинило таке зобов`язання. Припинення обов`язку продавця з передачі придбаного та оплаченого товару, зумовлює у нього (них) виникнення на підставі статті 1212 ЦК України обов`язку з повернення одержаних кошті, адже правова підстава одержання коштів відпала. Грошове зобов`язання з повернення коштів виникло в момент припинення обов`язку передати товар - одержання відповідачем-1 листа Регіонального відділення Фонду державного майна в Херсонській області від 18.05.2020 за № 10-04-01395, з якого стало відомо наказ ФДМУ від 28.12.2019 №1574 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2020 році». Суд відзначає свавільність дій держави, яка видавши наказ ФДМУ від 28.12.2019 № 1574 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2020 році», своєчасно не повідомила державного виконавця про ці обставини, що зумовило введення учасників прилюдних торгів в оману щодо можливості придбання державного майна, а для позивача таке зволікання призвело до втручання у право мирного володіння майном у вигляді тривалого позбавлення права користування коштами. Відтак здійснивши перерахунок заявлених до стягнення з ДП «Сетам» інфляційних втрат та 3% річних у інформаційно-пошуковій системі «Ліга:Закон», з врахуванням визначеного позивачем періоду нарахування інфляційних втрат та 3% річних, суд приходить до висновку, що правомірним є стягнення з відповідача-2 інфляційних втрат у розмірі 39362,56 гривень та 3% річних в розмірі 8581,35 гривень;
- відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Таким органом у даній справі є відповідач-1 - Дніпровське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (у якого виникло прострочення виконання грошового зобов`язання з повернення коштів). Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. Отже здійснивши перерахунок заявлених до стягнення з Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України інфляційних втрат та 3% річних у інформаційно-пошуковій системі «Ліга:Закон», з врахуванням визначеного позивачем періоду нарахування інфляційних втрат та 3% річних, суд приходить до висновку, що правомірним є стягнення з Державного бюджету України інфляційних втрат у розмірі 735779,06 гривень та 3% річних в розмірі 158740,92 гривень.

Короткий зміст апеляційних скарг

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Дніпровське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України та ДП «Сетам» звернулись до Північного апеляційного господарського суду із апеляційними скаргами, в яких просять скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2026 та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позову.
Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу Дніпровське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України зазначає зокрема про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, - розглянуто справу без залучення Фонду державного майна України і Державної казначейської служби України, як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів внаслідок чого неповністю встановлено обставини справи та порушено норми статті 50, 236 ГПК України, а також неправильно застосовано положення статті 625 ЦК України, що у своїй сукупності призвело до ухвалення незаконного рішення в частині стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ «А.С.А. «Логістик» інфляційних втрат та 3% річних.
Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу ДП «Сетам» зазначає зокрема про відсутність правових підстав для стягнення на користь ТОВ «А.С.А. «Логістик» інфляційних втрат та 3 % річних, оскільки до моменту ухвалення постанови Північним апеляційним господарським судом, надходження відповідного судового рішення на адресу підприємства та повідомлення переможцем актуальних банківських реквізитів, у ДП «Сетам» був відсутній обов`язок з повернення позивачу гарантійного внеску. Крім того позивачем у процесі розгляду справи не доведена протиправна бездіяльність та вина державного підприємства.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

06.04.2020 відбулись електронні торги з реалізації арештованого майна - буксиру кантувальника «Николай Иванченко» модель 498 із майна, що обліковується на буксирі у кількості 12 одиниць (реєстраційний номер лота - 411610), що належить - ДП «Скадовський морський торговельний порт».
Дані торги проводилися ДП «Сетам» в межах зведеного виконавчого провадження № 85264209 відносно ДП «Скадовський морський торговельний порт» відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Відповідно до протоколу про проведення електронних торгів № 479413 від 13.05.2020 ТОВ «А.С.А. Логістик» визнано переможцем електронних торгів. 
Позивачем, як переможцем вказаного аукціону підписано протокол електронних торгів та 13.05.2020 здійснено оплату за придбане на торгах майно в розмірі 1282500,00 гривень на користь відповідача-1 та додаткову винагороду організатору торгів 25917,10 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями № 131 від 13.05.2020 та № 132 від 13.05.2020.
Також позивачем сплачено на користь ДП «Сетам» 41582,90 гривень гарантійного внеску за участь у вказаних вище торгах згідно платіжної інструкції № 79 від 26.03.2020.
Зазначені обставини встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 13.11.2023 у справі № 910/12730/23.
19.05.2020 за вх. № 6919 на адресу відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіональною управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов лист Регіонального відділення Фонду державного майна в Херсонській області від 18.05.2020 за № 10-04-01395, згідно якого наказом ФДМУ від 28.12.2019 № 1574 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2020 році» продовжена робота щодо приватизації об`єкта державної власності - «Єдиний майновий комплекс державного підприємства «Скадовський морський торговельний порт» (код за ЄДРПОУ - 01125703), який розташований за адресою: Херсонська область, м. Скадовськ, вул. Пролетарська, 2 та включений в додаток 7 «Перелік єдиних майнових комплексів державних підприємств і їх структурних підрозділів, у тому числі тих, що передані в оренду, приватизацію яких розпочато в 2018-2019 роках».
Керуючись пунктом 12 частини 1 статті 34 ЗУ «Про виконавче провадження» 20.05.2020 державним виконавцем зупинено вчинення виконавчих дій по зведеному виконавчому провадженню № 58264209 у зв`язку з включенням підприємства боржника до переліку об`єктів малої приватизації.
З огляду на зазначене, відповідачем-1 не складено та не затверджено акт про проведені електронні торги на виконання вимог пункту 4 розділу Х Порядку, що в силу положень статті 34 ЗУ «Про виконавче провадження» не вбачається за можливе здійснити і станом на момент винесення даного рішення. 
Позивач звертався до відповідача-1 з листом № 01-05/1 від 01.05.2023 з метою досудового врегулювання спору з проханням повернути сплачені позивачем кошти в загальному розмірі 1308417,00 гривень, оскільки відповідачем-1 не забезпечено своєчасну передачу майна, а для покупця такого майна станом на травень 2023 року останнє втратило актуальність в силу об`єктивних обставин.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.11.2023 у справі № 910/12730/23 розірвано договір та стягнуто з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Одеса) на користь ТОВ «А.С.А. Логістик» суму попередньої оплати - 1282500,00 гривень та судовий збір - 19237,00 гривень. Стягнуто з ДП «Сетам» на користь ТОВ «А.С.А. Логістик» суму попередньої оплати в розмірі 67500,00 гривень та судовий збір - 2684,00 гривень.

Позиція суду апеляційної інстанції 

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведені Дніпровським міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України та ДП «Сетам» у своїх апеляційних скаргах, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.
Суть апеляційного провадження у даній справі полягає у наданні оцінки висновкам суду першої інстанції щодо виникнення у відповідачів грошового зобов`язання з повернення позивачу перерахованих ним коштів за придбане на торгах майно та як наслідок наявності підстав для нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму заборгованості.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач стверджує, що станом на 13.05.2020 ним було здійснено розрахунок за придбане майно у повному обсязі - сплачено кошти у загальному розмірі 1350000,00 гривень, з яких оплата за придбане на торгах майно в розмірі 1282500,00 гривень, винагорода організатору торгів 25917,10 гривень, гарантійний внесок за участь у торгах з придбання буксиру в розмірі 41582,90 гривень. 
Оскільки придбане на електронних торгах майно не було передано ТОВ «А.С.А. Логістик» до 01.06.2020, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом про розірвання договору купівлі-продажу буксира кантувальника «Николай Иванченко», модель 498, та майна, що обліковується на цьому буксирі в кількості 12 одиниць, і про стягнення з відповідачів суми попередньої оплати в загальному розмірі 1350000,00 гривень (з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - суму попередньої оплати - 1282500,00 гривень; з ДП «Сетам» суми попередньої оплати в розмірі 67500,00 гривень), який рішенням Господарського суду міста Києва від 13.11.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2024, задоволено повністю.
На виконання вказаного рішення суду кошти надійшли позивачу частинами від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Одеса) 17.07.2024 (у загальному розмірі 1250428,53 гривень) та 19.07.2024 (у розмірі 32071,47 гривень) та від ДП «Сетам» - 27.08.2024 (у розмірі 67500,00 гривень).
Позивач вважає, що оскільки у період з 02.06.2020 по 27.08.2024 він не мав можливості користуватися грошовими коштами перерахованими відповідачам в рахунок оплати товару, який так і не було передано ТОВ «А.С.А. Логістик», і такі грошові кошти знецінювались з огляду на інфляційні процеси, то на підставі ст. 625 ЦК України з відповідачів на користь ТОВ «А.С.А. Логістик» підлягають стягненню інфляційні втрати та 3% річних у заявлених розмірах.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (1). Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (2). Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (3).
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
З аналізу глави 50 ЦК України, яка врегульовує питання припинення зобов`язання, слідує, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу (схожих висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 64 постанови від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження 12-302гс18).
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні дійшов обґрунтованого висновку, що реалізація майна боржника на прилюдних торгах (аукціоні) полягає у продажу цього майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на нього до покупця - переможця прилюдних торгів (аукціону), а тому, враховуючи передбачені законодавством особливості проведення прилюдних торгів (аукціону), проведення таких торгів (аукціону) є правочином. Такий висновок дійсно узгоджується з приписами статей 650, 655 і частини четвертої статті 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу на публічних торгах (аукціонах) і визначають, що до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
Крім того, колегія суддів також погоджується із висновками місцевого господарського суду про те, що неможливість виконання зобов`язання відповідачів із передачі позивачу об`єкта купівлі-продажу згідно з умов договору купівлі-продажу майна, оформленого протоколом прилюдних торгів була зумовлена обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, - фактом включення наказом ФДМУ від 28.12.2019 № 1574 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2020 році» підприємства-власника буксира кантувальника «Николай Иванченко» до переліку об`єктів малої приватизації, що виключало можливість продажу такого майна на прилюдних торгах (аукціоні), внаслідок чого зобов`язання відповідачів із передачі позивачу об`єкту купівлі-продажу стало об`єктивно неможливим, що у свою чергу і припинило таке зобов`язання відповідно до положень ст. 607 ЦК України.
Враховуючи вищевказане, місцевий господарський суд дійшов до однозначно правильних висновків про те, що припинення обов`язку продавця з передачі придбаного та оплаченого товару, автоматично зумовлює у нього (них) виникнення на підставі положень ст. 1212 ЦК України обов`язку з повернення одержаних кошті, адже відповідна правова підстава одержання та користування такими коштами відпала.
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15 (провадження № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15 (провадження № 14-16цс18).
За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16 (провадження № 14-446цс18).
У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).
На глибоке переконання суду апеляційної інстанції, позивач має безспірне право отримати від відповідачів виконання своїх зобов`язань по поверненню йому перерахованих грошових коштів в повній мірі, без матеріальних втрат, які він беззаперечно поніс від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, що відбувались у економічній сфері нашої країни у період з 02.06.2020 по 27.08.2024. 
У даному контексті, колегія судів вважає, що ніхто не може жодним чином обмежувати та зменшувати обсяг прав позивача, як постраждалої сторони у спірних правовідносинах, а відповідачі не можуть отримувати переваги від факту неналежного виконання ними же своїх зобов`язань по поверненню грошових коштів, у зв`язку із існуванням інфляційних процесів у економіці України.
Якщо слідувати та підтримувати концепцію, відмінну від вищевказаної (яку по суті і підтримують відповідачі у своїх заявах по суті спору), то внаслідок затягування виконання своїх зобов`язань по поверненню перерахованих позивачем грошових коштів, винувата сторона, яка безпідставно набула та утримувала деякий час грошові кошти іншої особи буде отримувати переваги від власної недобросовісної поведінки у зв`язку із поступовим зменшенням купівельної спроможності грошових коштів та їх знецінення, а тому в решті решт, вже отриманні кошти позивачем за рішенням Господарського суду міста Києва від 13.11.2023 вартують менше ніж вони коштували станом на момент їх сплати самим позивачем, внаслідок чого навіть станом на момент остаточного виконання вищевказаного рішення суду, порушенні відповідачами права та законні інтереси позивача не відновлені у повному та належному обсязі, що є неприпустимим.
Таким чином, враховуючи все вищевказане, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, викладеними у оскаржуваному рішенні про те, що правомірним є стягнення на користь позивача з відповідача-2 інфляційних втрат у розмірі 39362,56 гривень та 3% річних в розмірі 8581,35 гривень, а також з Державного бюджету України інфляційних втрат у розмірі 735779,06 гривень та 3% річних в розмірі 158740,92 гривень з огляду на те, що фактичним відповідачем у справі є держава України, яка і бере участь у даній справі через відповідний орган державної влади, - Дніпровське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України.
Доводи відповідача-1 та відповідача-2, викладені у апеляційних скаргах, щодо того, що станом до моменту набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва від 13.11.2023 у справі № 910/12730/23 грошового зобов`язання по поверненню коштів позивачу не існувало, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки, як вже було вказано апеляційним судом у даній постанові вище, припинення обов`язку продавця з передачі придбаного та оплаченого товару, зумовлює у нього (них) виникнення на підставі положень ст. 1212 ЦК України безумовного обов`язку з повернення одержаних кошті, адже відповідна правова підстава одержання коштів, - договір купівлі-продажу майна, оформленого протоколом прилюдних торгів, відпала.
Доводи відповідача-1 та відповідача-2, викладені у апеляційних скаргах, щодо неможливості стягнення нарахованих позивачем інфляційних втрат та 3% річних з огляду на відсутність в їх діях доведеної вини, що є обов`язковим елементом складу цивільного правопорушення, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки дані нарахування за своєю правовою природою не є штрафними санкціями та/або збитками. Колегія суддів повторно наголошує на тому, що відповідні нарахування інфляційних втрат та 3% річних слугують лише способом збереження купівельної спроможності (захисту від інфляційних процесів) тих грошових коштів що вибули без належної правової підстави із володіння позивача та перебували у період з 02.06.2020 по 27.08.2024 у користуванні відповідачів. 
Доводи Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України викладені у апеляційних скаргах, щодо того, що судом першої інстанції в порушення норм процесуального права було розглянуто справу без залучення Фонду державного майна України і Державної казначейської служби України, як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів є безпідставними, оскільки відповідачем-1 жодним належним чином не було обґрунтовано, як саме рішення у даній справі може вплинути на права або обов`язки Фонду державного майна України та Державної казначейської служби України, а також не було вказано яким чином незалучення під час розгляду справи судом першої інстанції Фонду державного майна України та Державної казначейської служби України в якості третіх осіб які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів призвело до неправильного вирішення справи. 
Інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів також вважає необґрунтованими та безпідставними та такими, що ніяким чином не впливають на правові висновки апеляційного суду викладені вище, а також на результат розгляду самої апеляційної скарги.
Таким чином, з огляду на все вищевикладене, колегія суддів в ході апеляційного провадження, дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення у справі прийнято із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачає.
Згідно з ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати з оплати судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржників.
Враховуючи все вищезазначене та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та Державного підприємства «Сетам» залишити без задоволення. 
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2026 у справі № 910/12880/25 залишити без змін.
3. Судовий збір за подання апеляційних скарг покласти на скаржників.
4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
Повний текст постанови складено і підписано 11.09.2026  

Головуючий суддя Р.М. Колесник 

Судді О.М. Сковородіна

П.В. Горбасенко