н\п 2/490/2581/2021 Справа № 490/9060/17

Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2026 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Гуденко О.А., при секретарі Романовій К.Т., за участі позивача та її представника адвоката Мутьєва Д.В., відповдіача та його представника адвокатат Басаргіної Г.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-
ВСТАНОВИВ:
18 жовтня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути на її користь матеріальну шкоду у розмірі 14 688,98 грн, яка складається з 9181 грн вартості робіт по ліквідації заливу з покрівлі, 1300 грн вартості дослідження, а також 3740,38 грн варстості поновлення телефонної каналізації кабелю , 467,60 грн вартості придбаних ліків, та моральну шкоду у розмірі 7000 грн, завдану залиттям належної їй квартири АДРЕСА_1 - внаслідок неналежного проведення відповідачем ремонтних робіт по зміні покрівлі, яка є спільною над квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 та проведення ним самостійно ремнту водопрвідних сітей в його квартирі АДРЕСА_3 за цією ж адресою.
В обгрунтування позову посилається на те, що відповідач, будучи власником кв. АДРЕСА_4 , у жовтні-листопаді 2016 року проводив ремонтні будівельні роботи по заміні спільної покрівлі з квартирою АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_1 .
Такі роботи були проведені без належного примікання покрівлі, в результаті чогоу творився розрив між покрівлею над цими квартирами. З утвореного розриву між елементами покриття утворився отвір, який надає доступ проникненян атомосферних опадів (дощу, снігу) , вналідок чого у її квратирі замокає стеля, сиріють стіни та у приміщенні відчувається вологість.
Крім того, у липні 2009 року відповдіач самостійно проводив до своєї квартири водопровідні мережі, при цьому пошкодив телефонну каналізацію і кабель ПРППМ .працівниками ПАТ "Укртелеком" підтверджено, що ці мережі пошкоджено і відновленню ен підлягають , до теперішнього часу вона вимушена корсиутватися тимчасовою телефонною лінією.
Протягом 2017 року вона намагалаася вирішити питання про ремонт покрівлі та відновлення телефонного кабелю з відповдічаем, але він постійно її ображає та знущається. в зв`язку з чим у неї загострилася хвороба і вона була змушена з 29 серпня по 12 вересня 2017 року перебувати ан ситаціонарному лікуванні, під час якого витартила 467,60 грн . 
Вона постійно хвилюється, що внаслідок пошкодженням покрівлі даху руйнується її квратира , вона самостійно відремонтувати це не може, не може поновити телефонну каналізацію , проте відповдіач висловлюється на її адресу принизливими словами. Порушився уклад її життя, вона змушена звертататмяс до відповдіних органів за поновленням своїх прав. 
Завдану їй моральну шкоду оцінює у 7 0000 грн.
20.11.2018 року відповідачем подано заперечення на позов, якому категорично не погоджується з позовом позивачки.Зазначає, що дійснов 2016 році, а не в 2017 році, здійснив заміну покрівлі над своєю квратирою .Багато десятиріч в будинку не робився ремонт, страе шиферне покритят даху прийшло в непридатність і давало протікання. Дах перебував в аварійному стані, інші мешканці будинку вже робили ремонт.Він неоджноразово пропонував сусудіці разом зрробити ремонт даху, на що вона відмовлялася через брак коштів .Він заздалегідь попередив її про ремнтні роботи і не заваджав їй контролювати процес. В жовтні 2016 -січні 2017 року було неодноразові зливи і рясні снігопади, проте дах не протікав.
Лише в олютому 2017 року донька позивачки повідомила їх про наявність потьоку на стелі чи стіні їх квратири, проте мирним шляхом це питання врегулювати ніхто не намагався.
Щодо телефонного кабелю - то дійсно в 2009 році робився ремонт водопровідних мереж, проте всіма мешканцями буддинку , кабель зачепив інший сусід, за що навіть заплатив штраф. З того часу за 9 років жодних претензій від позивачки ні до кого не надходило.
Жоднизх доказів того, що загострення її хвороби сталося через ці інцинденти немає, отже він не повинен їй відшкодовувтаи вартість лікування. крім того, хамська поведінка та образи має місце саме з її боку, а не з його сторони.
Звертає увагу суджу на те, що жодних спроб позивачки щодо вирішення спору мирним шляхом за ці роки не було. Наданий позивачкою Акт та фотографії не можуть слугувати належним доказом і нічого не доводять.
Ззаначає, що жодним чином не підтверджжєено наявність будь-яких пошкоджень внаслідок ніби-то неякісного ремонту покрівлі, яка є спільною, як і стіна з квартирою позивачки.
03.12.2018 року надано позвиачкою відповідь на відзив, в якому повність заперечує навдеені відповідачем обставини, наполягає на задоволенні позову.
27.12.2019 року позивачкою подано заяву про збільшення позовних вимог, в якому просить стягнути з відповідача 17 492 ,77 грн з покладенням на нього витрат, понесених на складання висновку експертного у розмірі 4521,84 грн.
Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Чулупа О.С. від 27.11.2017 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом. 
На підставі розпорядження керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва Мізюна Р.І. від 10.02.2021 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.
11.02.2021 року матеріали справи передано судді Саламатіну О.В.
Згідно Розпорядження в.о. керівника апарату суду від 03.06.2022 року "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи" в зв`язку з увільненням від виконання обов`язків судді ОСОБА_3 на час мобілізації - справу передано на повторний розподіл справи.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2022 року дану справу розподілено на суддю Гуденко О.А. та передано останній в зв`язку з особливостями роботи суду у воєнний час - 29 червня 2022 року.
Попереднім складом суду постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначити проведення підготовчого судового засідання.
Ухвалою суду від 20.05.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті .
Ухвалою судді Гуденко О.А, від 11.07.2022 року прийнято до провадженнявказану справу та призначено судове засідання у справі .
Ухвалою суду від 18.10.2023 року призначена у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено узгоджені судом питання та призначено проведення експертизи судовому експерту Миколаївського відділення Одеського НДІСЕ .
17 квітня 2024 року на адресу суду надійшло повідомлення експертної установи про неможливість надання висновку експерта (електронного документу) №23-5827.
Ухвалою суду від 29.04.2024 року поновлено провадження у справі .
20.09.2014 року від представника відповідача адвоката Наставшевої Т.Ю. на виконання вимог клопотання експерта надані копії документів, зазначено, про відсутінсть інших запитуваних експертом документів.
20.09.2024 року від позивача ОСОБА_1 на виконання вимог клопотання експерта надані копії документів, зазначено, про відсутінсть інших запитуваних експертом документів.
Ухвалою суду від 13.11.2024 року призначити у справі судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:
1. Чи є причинно-наслідковий зв`язок між проведеними ремонтними будівельними роботами покрівлі над квартирою АДРЕСА_6 ОСОБА_2 , та залиттям квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .?
2. Яка вартість ремонтно-будівельних робіт з усунення заподіяної матеріальної шкоди , завданої ОСОБА_1 внаслідок залиття належної їй на праві власності квартири АДРЕСА_1 ? .
Зазначено експертові про необхідність проведення ескпертизи - за наявними матеріалами справи.
Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.
Ухвалою суду від 08.05.2025 року поновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовну заяву з викладних в позові підстав, просили про її задоволення. 
Позивачка суду пояснила, що відповідач в 2016 році без її дозволу замінив дах над своєю частиною житлового будинку, зробив це ннеправильно, з порушенням будівельних норм та правил. Внаслідок затікання талого снігу та дощу сталося замокання її квратири, був зіпсований ремонт.Тоді на нервовому підгрунтті у неї стався гіпертонічний криз. 
Вона неодноразово намагалася врегулювати це питання мирним шляхом, аж до весни чекала, що відповідач виправить ситуацію і ліквідує затікання на даху - проте він сказав, що все правильно зробив і не визнав свою провину. Вже після цього вона вимушена була запросити комісію з Адміністрації Центрального району, які і зафікусавали всі порушення відповідача. Вона весь цей час терпіла залиття квартири і чекала на усунення порушень з боку відповідача, щоб він закінчив ремонт покрівлі, щоб вона не шаталася. 
Післ проведеної експертом ОСОБА_4 , експертизи вона зрозуміла наскільки це дослідження було неправильно виконане , отже замовила свою експертизу експертові Грищенко, який належним чином все дослідив і встановиви, що затікання в її квартирі сталося саме внаслідок таких дій відповдліача щодо неналежної заміни покриття на даху. Але коли в 2020 році він спеціально підірвав її шифер над вхідними дверями та підклав куряче яйце- вона вже вимушена була самотужки зробити ремонт, адже чекати більше було неможливо.
Відповідач та його представник просили в судовому засіданні відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Представник відповдчача адвокат Басаргіна Г.С. ззаначила, що як стверджує позивачка, 12.07.2009 року був складений акт працівниками ПАТ «Укртелеком» про нібито пошкодження відповідачем телефонної каналізації та кабелю ПРППМ, що належить позивачеві. Саме з цієї дати позивач дізнався про факт і характер шкоди. Позовна заява подана до суду лише 18 жовтня 2018 року, тобто після спливу більш ніж дев`яти років з моменту, коли позивачу стало відомо про порушення її права. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Отже, просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності до вимог позивача в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди, заявлених у зв`язку з нібито пошкодженням телефонної каналізації та кабелю ПРППМ 12.07.2009 року.
Також звернула увагу суду на те, що прозивачем не доведено в даній справі причинно-наслідкового зв`язку між залиттям квартири позивачки та ремонтом даху відповідачем, не доведено належним чином самого факту залиття.
Акт, складений комісією Адміністрації Центарльного району від 29.03.2017 року не є належним доказом, адже складений за відсутності ОСОБА_2 , складений через 5 місяців після ніби-то залиття , в складі комісії не було фахівців , отже причини залиття професійно не досліджували. 
Натомість експертиза, проведена в 2019 році судовим експертом Лесків С.А. є переконливим та гналежним доказом, п роте експертиза, проведена на замовлення позивачка, таким доказом не є, оскільки експерт при провдеенні експертизи не був попереджений про кримінальну відповдіальність за ст.ст. 384,385 КК України. Крім того, висновком судової будівельно-технічної експертизи, яка була проведена за ухвалою суду , фактично підтверджено відсутність доведеного причинно-наслідокового зв`язку між ремонтом даху ОСОБА_2 , та залиттям квартири позивачки, а такою причиною був природня зношенність покрівлі.
Отже, позивачка зазначає лише про гипотетичну можливість наявності вини ОСОБА_2 в завданні їй шкоди. Також звертає увагу суду на те, що позивачкою також не надано належних доказів ані розміру матеріальної шкоди, ані завдання їй моральної шкоди взагалі. 
Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши експертів, дослідивши матеріали справи, встановивиши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного.
Так, ОСОБА_1 є співвласником вартири АДРЕСА_1 , постійно проживає там і зареєстрована з 1996 року.
Власником 1/4 частини сусідньої квартири АДРЕСА_6 є відповідач ОСОБА_2 . 
Згідно Акту від 29.03.2017 року комісійного обстеження , виконаного працівниками Адміністрації центрального роайону Миколаївської міської ради, управління містобудування та архітекутри ММР, департаменту ЖКГ ММР, ТОВ "Добробут" візуального обстеження теххнічного стану покрівлі на квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 - покрівля є спільною, спостерігається заміна покрівельного матеріалу над квратирою № 6 - металопрофіль), а над квартирою АДРЕСА_2 - шифер. 
Сусідом з кв. АДРЕСА_3 були виконані роботи по заміні покриття покрівлі без виконання належного примикання покрівлі кв. АДРЕСА_2 в результаті утворенян розриву між елементами покритят утворилася отвір чи доступ проникнення атмосферних опадів .На стелі приміщення кімнати квартири АДРЕСА_2 , де мешкає заявник ОСОБА_1 виявлено сліди затікання розміром приблизно 3 кв.м.
Згідно зведеного кошторису вартості ремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_1 по ліквідації заливу з покрівлі - 9181 грн , з них - 1215 грн на ремонт покрівлі (заміна азбоцементних листів), ремонт в кімнаті, де виявлено сліди затікання - 7425 грн.
Згідно Акту приймання-послуги від 18.08.2017 року вартість складанян кошторису, яка сплачена позвиачкою на адресу РТПП - 1300 грн.
Згідно Акту від 12.07.2009 року, складеного МФ ВАТ "Укртелеком" - по АДРЕСА_5 , пошкоджено кабельне сполучення телефонного зв`язку за номером телефону, що наежить ОСОБА_1 , поновленню не підлягає. Зі слів заявника кабель пошкоджено внаслідок проведення водопровідних робіт в безповсередній близкості. Згідно кошторисного розрахунку вартість поноволення - 3740,38 грн.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 дійсно в 2009 році отримав дозвіл МКП "Миколаївводоканал" на проектування водопроводу за адресою АДРЕСА_7 .
Також медичними документами підтверджується, що ОСОБА_1 в період з 29.08.2017 по 12.09.2017 року проходила станціонарне лікування з приводу гіпертонічного кризу та супутніх хвороб.
Також позивачем надано докази понесених судових витрат у розмірі 2500 грн, сплачених адвокату Мілюченко В.А, 25.10.2017 року .
Також позивачкою надано Висновок експертного дослідження 5 від 05.09.2019 року,складеного на її замовлення Судовим експертом Миколаївського НДЕКЦ МВС України.
З наданого Висновку вбачається, що він проведений шляхом візуального обстеження в присутності замовника ОСОБА_1 . У висновку не зазначено, що він подається до суду і не зазначено, що експерта попереджено про криімнальну відповідальність за дачу свідомо помилкового висноку та відмову від надання висновку. 
Згідно висновків - причиною пошкодження оздоблення квартири посімейного заселення АДРЕСА_1 є неоджноразове її затопленян протягом тривалого часу чеоез неякісно зроблене примикання двох типів покритят покрівлі між квратирами № 5 та № 6 ( видимі просвіти між двома типами покрівлі). в даному місці відсутні будь-які інші джерела потрапляння вологи, тому слід вважати, зщо причиною пошкодження оздоблення квартири стало неякісне примикання між двома типами покрівлі при засміні азбестоцементного покритят над квартирою АДРЕСА_3 на покрівлю з профільованого листа.
Пошкодження внутрішнього оздоблення квартири посімейного заселення АДРЕСА_1 відновлювального ремнту для приведення квартири до попереднього стану. Вартість відновлювального ремонту (матеріальних збитків) становить 9266,35 грн. Згідно доданого кошторису - з них - 1727,72 грн грн на ремонт покрівлі (заміна азбоцементних листів), ремонт в кімнаті, де виявлено сліди затікання - 7245,92 грн.
Як пояснив сдуовому засіданні допитаний в якості свідка судовий експерт ОСОБА_5 , він особисто досліджував даний об`єкт, піднімався на горище будинку та досліджував дах. Так, з горища були видно явно видимі просвіти між примиканням шиферу та листів металопрофілю, а там де і була піна - то вона була свіжа. Чітко було встановлено, що то є неякісне та неправильно організовано примикання - тобто мало бути наколадення одного виду покрівлі на інше - щоб було надійне перекриття, крмі того це примикання мало бути належно зафіксовано та прокладено якусь гідроізоляцію. Сусід, який міняв свою частину покрівлі, фактично свої листи металопрофілю поклав майже впритул до шиферу, що залишився- без перекриття, отже внаслідок неспівпадіння матеріалів, їх конфігурації і утворилися ці просвіти-щілини, через які і проникали атмосферні опади - що, в свою чергу, і призвело за затікання. Слід було покласти металеві листи на шифер чи підвести під старе покриття на певну ширину далі, а не економити ці сантиметри і класти їх впритул, тобто завести лист металопрофілю на лист шифера та заізолювати стик - чого зроблено не було.
Нова покрівля була недостатньо заведена під стару, до того ж для того, щоб завести мелеві листи під шиферні листи - останні зрушили з місця, чим порушили цілісність примикання . І жодного ізолювання чи закріплення примикання в цьому місці після заміни зроблено не було.
Суд вважає за необхідне зазначити, що дійсно у самому висновку не зазначено, що він подається до суду і не зазначено, що експерта попереджено про криімнальну відповідальність за дачу свідомо помилкового висноку та відмову від надання висновку. Проте, в судовому засіданні експерт, попереджений судом про кримінальну відповдіальність за ст. 384,385 КК України, повіністю підтвердив свій виснвок.
За такого, суд не може погодитися з твердженням представника відповдіача, що неможливо прийняти даний висновок як належний письмовий доказ.
Згідно Висновку № 120-1205/1 від 17.04.2019 року судової-будівельно- технічної експертизи , складеного за заявою ОСОБА_2 , судовим експертом Лесків С.А. - на момент дослідження в кімнаті № 6 квартири посімейного заселення АДРЕСА_1 спостерігаються дефекти,які утворилися внаслідок залиття з покрівлі , такі дефекти носять застралій характер та могли утоворитися внаслідок залиття з покрівлі будинку.
Встановлено, що над приміщеннями квартири АДРЕСА_2 на покрівлі улаштовані листи азбестоцементні по дощатому риштуванні, які знаходяться в експлуатації більше 20 років , в окремих місцях листів азбестоцементних спостерігається наявність виконаних ремонтних робіт у вигляді цементування окремих тріщин.
Над приміщеннями квартири АДРЕСА_3 покриття крівлі виконане з листів металевого профілю по новим дерев`яним кроквам та риштуванню з улаштуванням плівки гідробар`єру.
В місці примикання листи металевого профілю заходять за листи азбестоцементні на 3000 мм, що відповідає вимогам ДБН В.2.6-14-97, а також в окремих місцях примикання задуто монтажною піною, зазорів між листами металевого профілю та листами шиферу не виявлено, свіжих слідів протікання опадів на перекриття та стелю приміщення квартири АДРЕСА_2 у період з березня 2017 року до даного часу не виявлено.
На підставі вищевказаного, причинно-наслідковий зв`язок між виниклими дефектами в приміщенні квартири АДРЕСА_2 та ремонтно-будівельними роботами покрівлі над квартирою АДРЕСА_3 цього ж будинку, виконаними власником ОСОБА_2 - відсутній.
Вартість ремонтно-будівельних робіт заподіяної матеріальної шкоди квартирі АДРЕСА_2 внаслідокзалиттяпокрівлі в нині існуючих цінах становить 5155 грн. 
У висновку зазначено, що він подається до суду і експерта попереджено про кримінальну відповідальність за дачу свідомо помилкового висновку та відмову від надання висновку. 
Згідно Акту приймання-передачі послуги та наданої квитанції, ОСОБА_2 сплачено РТПП 1500 грн за проведення дослідження 10.04.2019 року.
Як пояснила в судовому засіданні допитана судовий експерт ОСОБА_4 , на час проведення дослідження були сліди замокання в квартирі позивачки - але настільки незначні та застрілі, що було важко визначитипричину їх виникнення.
Коли вона також особисто досліджувала об`єкт, піднімалася на горище над квартирами сторін - то вона не помітила якихось отворів, зазорів, інших порушень, адже стик двох покриттів на покрівлі був задутий монтажною піною, а яких-то особливостей, передбачених ДБН щодо вимог до цих робіт, як-то правила гідроізоляції чи закріпленнян стиків, чи відстань заведення перекриття - на той час не передбачалося.
При цьому суду зазначила, що за сплином значного проміжку часу, а саме більше двох років з моменту проведення будівельних робіт та події замокання квартири, можливі порушення, існуючі зазори, щілини, могли бути усунуті.
Згідно Висновку експерта № 24-6635 від 05.05.2025 року, складеного судовим екпсертом МВ ОНДІСЕ на підставі ухвали суду від 13.11.2024 року, залиття квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , могло виникнути як окремо, так і в сукупності факторів, таких як фізичне зношення частини конструктивних елементів даху та його покриття, а також порушенян будівельних норм та правил при виконанні робіт на покрівлі над квартирою АДРЕСА_6 ОСОБА_2 , які виконані з недотриманням вимог щодо здійснення заходів належного стикування між новим та старим покриттям для відведення атмосферних опадів.
Вартість матеріального збитку неможливо визначити, враховуючи значний проміжок часу та проведенням відновлювального ремонту в квартирі АДРЕСА_2 .
В судовому засіданні судовий експерт Корман Тетяна суду пояснила, що через тривалість часу, що сплинув після ремонту, та проведення ремонту з заміни покрівлі з боку ОСОБА_1 , встановити де саме і який точно проміжок між старим та новим покриттям даху в 2017 році - неможливо.
Але при проведенні ОСОБА_2 ремонтних робіт по зміні покрівлі над квартирою 6 встановлено наявність деяких порушень - а саме відсутність гідроізоляційного шару саме в місці стикування його нового покриття зі старим шиферним покриттям над квартирою АДРЕСА_2 , а також нещільність примикання саморізів до дошок дерев`яного перекриття даху(балки) в місцях кріплення металевого профілю.
Матеріалами справи підтверджується, що позивачкою ОСОБА_1 сплачено 19992,19 грн вартості проведення судової експертизи.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 стаття 4 ЦПК України).
Згідно зі статтею 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування заданої йому майнової та моральної шкоди.
Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.
Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Таким чином, законодавцем встановлена презумпція вини заподіювача шкоди та саме він повинен довести, що шкоди завдано не з його вини.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Отже, відповідно до презумпції вини особи, яка завдала шкоди (стаття 1166 ЦК України), не позивач доводить вину відповідача, а відповідач доводить відсутність своєї вини. Позивач доводить наявність шкоди,її розмір, наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та спричиненою шкодою. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Зазначений висновок у такій категорії справ підтримано у постановах Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 711/7670/16-ц, від 02 грудня 2020 року у справі № 754/16146/17.
Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що власник (наймач) квартири зобов`язаний утримувати дане майно, у тому числі інженерно-технічне обладнання, у належному стані і своєчасно усувати недоліки у його роботі. Майнова шкода, завдана іншим особам у зв`язку з невиконанням таких обов`язків, підлягає відшкодуванню власником.
Відповідальність за завдану шкоду настає за наявності таких підстав як наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вина останнього.
З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України).
Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог статті 1166 ЦК України покладено на відповідача.
Верховний Суд у постанові від 27 березня 2019 року у справі №643/19078/15 вказав на те, що відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
Так, щодо позовних вимог про стягнення з відповдіача 3740,38 грн вартості поновлення телефонної каналізації кабелю та 467,60 грн вартості придбаних ліків.
Позивачкою не надано суду взагалі жодних доказів того, що телефонний кабель був пошкоджений саме ОСОБА_2 . 
Позивачкою не доведено суду жодними доказами того, що її захворювання чи погіршення здоров`я, яке потребувало лікування в серпні-вересні 2017 року,сталося саме внаслідок неправомірнийх дій відповідача, його образ тощо.
За такого, у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити за недоведеністю.
Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, переглядаючи рішення у справі №753/19886/16-ц, засвідчив, що згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові.
Перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.
Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, провадження № 14-96цс18.
Таким чином, відмова в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача не відповідає вимогам закону.
Отже, оскільки суд дійшов до висновку про відмову в задволенні цих позовнихв имог через їх недоведеність , і саме це єпідставоюдлявідмовивпозові, отже сплив строку позовної давності, про який заявлено відповдіачем , ен застососується судом як підстава для відмови у їх задоволенні .
Щодо позовнихв имог про стягнення майнової шкоди, завданої залиттям квартири.
Відповідно до абзацу 2 пункту 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт.
Додатком 4 до вказаних Правил встановлено форму акта, з якої вбачається, що в ньому повинно бути відображено: дату складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.
Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин). Акт повинен бути складений у тому числі за присутності: головного інженера виконавця послуг; голови комісії; майстра технічної дільниці; майстра ремонтної дільниці слюсаря-сантехніка, представників організації обслуговуючої компанії.
Як встановлено судом, у матеріалах справи наявний акт про залиття від 29.03.2017 року, складений комісією Адміністрації Центрального району виконкому ММР (відповідно розподілу компетенції житлового фонду).
Також причинно-наслідковий зв`язок між неякісним проведенням відповідачем будівельних робіт при заміні частини спільної покрівлі над квартирою АДРЕСА_3 ( неякісне влаштування стикання та відсутність належної гідроізоляції) підтверджується згаданим Актом, висновком експертного дослідження від 05.09.20119 та висновком судової будівельно-технічної експертизи № 24-6635 від 05.05.2025 року, а також поясненнями усіх трьох експертів, які були допитані в судовому засіданні. 
Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільно-процесуального судочинства, дає підстави для висновку про те, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди. Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.
Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
У деліктних правовідносинах обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою покладається на позивача. Натомість відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як зазначає Верховний Суд у Постанові від 7 червня 2022 року у справі № 910/15998/20, під стандартом доказування слід розуміти ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину – доведеною. Тобто, мається на увазі достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним.
При цьому, судова практика також дає відповідь на питання того, які стандарти доказування існують. Верховний Суд у Постанові від 4 березня 2024 року у справі № 400/4966/21 підкреслює, що на сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування:1) «баланс імовірностей» або ж «перевага доказів»;2) «наявність чітких і переконливих доказів»3) «поза розумним сумнівом».
Так, у Постанові Верховного Суду від 25 вересня 2023 року у справі № 902/1068/20 зазначається, що у цивільних (господарських) справах стандартом доказування є «перевага доказів», стандарт також відомий як «баланс ймовірностей», де основним принципом є змагальність сторін, а суд виступає лише арбітром.Як зазначає суд, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
У Постанові Верховного Суду від 20 вересня 2023 року у справі № 141/124/21, суд зазначив, що попередні інстанції не могли відмовити у стягненні можливої шкоди посилаючись суто на ймовірність таких збитків.Верховний Суд здійснив посилання на рішення ЄСПЛ у справі «Бендерський проти України», яке орієнтує судову практику застосовувати при оцінці доказів стандарт доказування «баланс ймовірностей», або як його ще називають «переваги більш вагомих доказів», що притаманний саме приватноправовим відносинам. За класичним визначенням цей стандарт тлумачиться як розумний ступінь ймовірності.
Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини також застосовує схожий підхід у рішенні у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції». Аналізуючи правову систему країн загального права, суд зазначає, що у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом». Натомість у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту. Скоріше така категорія справ повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей».
У справі, яка розглядається, судом встановлено, що в результаті проведення ремонтних робіт з заміни покрівлі даху над квартирою АДРЕСА_6 з боку співвласника квартири ОСОБА_2 , сталося потрапляння атмосферних опадів та талого снігу на горище над стелею квартири АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , внаслідок чого сталося залиття цієї квратири. Такі обставини суд вважає встановленим в тому числі і за принципом «розумний ступінь ймовірності», адже на підтвердження своїх вимог в цій частині позивачка надала більше «вагомих» доказів .Отже, очевидним є те, що є вищою вірогідність того, що пошкодження квартири позивачки сталася саме внаслідок неякісного проведення ремонтних робіт даху відповідачем, ніж просто співпадіння затікання вологи з даху внаслідок фізичного зношення шиферу з часом проведення цих робіт.
Вказані обставини достеменними доказами відповідачем не спростовані.Відповідачем, всупереч зазначених вимог закону, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що залиття належної позивачу квартири відбулося не внаслідок заміни крівлі спільного даху, а з інших причин.
Визначаючи розмір матеріальної шкоди, суд враховує наступне.
Згідно зведеного кошторису , складеного в серпні 2017 року, вартість ремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_1 по ліквідації заливу покрівлі становить - 9181 грн , з них - 1215 грн на ремонт покрівлі (заміна азбоцементних листів), ремонт в кімнаті, де виявлено сліди затікання - 7425 грн.
Згідно кошторису, складеного в вересні 2019 року, варітість становить 9266,35 грн. з них: 1727,72 грн грн на ремонт покрівлі (заміна азбоцементних листів), ремонт в кімнаті, де виявлено сліди затікання - 7245,92 грн.
Суд враховую, що за спливом тривалого часу, дійсно не неможливо встановити реальну вартість відновлювального ремонту на час розгляду справи. Отже, суд вважає за можливе взяти до уваги надані позивачем кошториси, вирахувавши середнє арифметичне між цими двома показниками.
При цьому суд зазначає, що позивачкою в 2020 році здійснено ремонт покрівлі з заміною старого азбестоцементного покриття, тим самим усунуто недоліки стикування на даху – при цьому доказів вартості таких робіт з можливістю виокремити вартість саме цих робіт – ОСОБА_1 суду не надала.
За такого, обґрунтованим є стягнення з відповідача на користь позивача 7335, 46 грн матеріальної шкоди , що становить вартість відновлювального ремонту з усунення наслідків затікання в квартирі позивачки. Відповідач не надав суду доказів на спростування вказаного розміру матеріальної шкоди.
Так, приписами статей 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч. 1, 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Вимоги ЦПК України не передбачають, що розмір збитків у справі про відшкодування шкоди внаслідок залиття квартири може підтверджуватися виключно висновком експерта, обмежень у засобах доказування для сторін не встановлено. Завдана матеріальна шкода (збитки) власнику майна може бути визначена як оцінювачем, так і експертом. Збитки та розмір відшкодування можуть бути визначені на підставі звіту про оцінку майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності з урахуванням встановлених положеннями (національними стандартами) вимог.
Розмір витрат позивача на складання зазначеного кошторису в сумі 1300,00 грн також підтверджується матеріалами справи і ця сума відноситься до збитків, оскільки такі витрати перебувають у причинному зв`язку із залиттям.
З огляду на фактичні обставини даної справи та те, що презумпцію вини у залитті квартири ОСОБА_1 відповідачем під час розгляду справи не спростовано, тому правильним є висновок суду про встановлення вини ОСОБА_2 у затіканні атомсферних опадів до вищезгаданої квартири. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що майнова шкода, завдана квартирі позивача через залиття, підлягає відшкодуванню відповідачем.
Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди.
Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з частинами першою, другою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Оскільки квартира позивача пошкоджена з вини відповідача, який за 9 (дев`ять) років у добровільному порядку вирішити питання відшкодування шкоди відмовився, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди.
Грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи, має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її збагачення
Суд , встановивши факт завдання шкоди позивачеві, вимушені зміни у її житті через пошкодження майна і необхідність проведення ремонтних робіт, приходить до переконання, що заявлена позивачкою сума грошової компенсації моральної шкоди -7000 грн. є обгрунтованою, відповідає обставинам справи, тривалості порушення прав позивача, глибині її страждань та засадам розумності і справедливості.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог .
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати позивача підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог. Підтверджені належними доказами судові витрати складаються з  640 грн судового збору, сплаченого при подачі позову, 1300 грн витрат на проведення кошторисної оцінки матеріальних збитків, 19 992,19 грн витрат на проведення судової екпертизи, а також 2500 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 258, 259, 263, 265, 270, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди – задовольнити частково.
Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 завдану залиттям квартири матеріальну шкоду у розмірі 7335, 46 рн, 1300 грн вартості дослідження, 7000 грн компенсації моральної шкоди.
Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2500 грн, судовий збір в сумі 640 грн та витрати на проведення експертизи 19 992,19 грн
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.А. Гуденко