РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

27 липня 2026 року | м. Рівне | №460/2512/26

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
| ОСОБА_1
до | Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області
| про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач ), в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 23.01.2026 року № 172050008080 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити й виплачувати з 03.01.2026 року пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку, згідно зі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, як потерпілій від Чорнобильської катастрофи 4 категорії відповідно до ст. 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, однак відповідач відмовив у призначенні даного виду пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного періоду постійного проживання (постійної роботи) у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993. На думку позивача, вказана відмова є протиправною та такою, що порушує гарантоване державою право на пенсійне забезпечення.
Ухвалою суду від 16.02.2026 позовну заяву було залишено без руху.
Ухвалою суду від 25.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог. Зокрема, зазначив, що 16.01.2026 року позивач звернулася із заявою та документами до територіального органу ПФУ про призначення пенсії згідно зі статтею 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було розглянуто заяву позивача і долучені до заяви документи, та було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, що підтверджується рішенням від 23.01.2026 №172050008080. Зазначив, що документами підтверджено, що особа станом на 01.01.1993 проживала у зоні посиленого радіологічного контролю 02 роки 04 місяці 06 днів. До періоду проживання у зоні посиленого радіологічного контролю не зараховано: - період навчання з 01.09.1988 по 03.06.1993 у Луцькому державному педагогічному інституті, оскільки документально не підтверджено зазначений період проживання в зоні посиленого радіологічного контролю. Додатково повідомлено, що рішенням Володимирського районного суду в Рівненській області від 07.05.2025 по справі №556/214/25, щодо встановлення факту проживання ОСОБА_1 в зоні посиленого радіологічного контролю за періоди 01.09.1988 по 03.06.1993, не зобов`язано органи Пенсійного фонду України призначити пенсію із зниженням пенсійного віку. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_1 , видане Рівненською обласною державною адміністрацією.
16.01.2026 року позивач звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
З урахуванням принципу екстериторіальності, заяву позивача про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області та 23.01.2025 прийнято рішення №172050008080 про відмову у призначенні пенсії.
У рішенні вказано, що вік заявника 55 років. Страховий стаж заявниці становить 38 років 09 місяців 09 днів. До періоду проживання у зоні посиленого радіологічного контролю не зараховано: період навчання з 01.09.1988 по 03.06.1993 у Луцькому державному педагогічному інституті, оскільки документально не підтверджено зазначений період проживання в населених пунктів зони радіологічного контролю. Додатково повідомили, що рішення Володимирецького районного суду в Рівненській області від 07.05.2025 по справі №556/214/25, щодо встановлення факту проживання ОСОБА_1 в зоні посиленого радіологічного контролю з 01.09.1988 по 03.06.1993, не зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України призначити пенсію із зменшенням пенсійного віку.
Як встановлено судом з позовної заяви, відзиву та оскаржуваного рішення, спір у даній справі фактично виник щодо наявності чи відсутності факту постійного проживання позивача в зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4 років. Спору між сторонами щодо наявності у позивача необхідного страхового стажу немає.
Вважаючи відмову у призначенні пенсії протиправною, а свої права порушеними, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу своїх дій, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає таке.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсії, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.03.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Частиною першою статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону №1058-IV. Так, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокремаз 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 (далі Закон №796-XII).
Відповідно до абз.4 п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.
При цьому, в примітці до п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-XII зазначено, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше (ч.2 ст.55 Закону №796-XII).
Таким чином, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка проживала або працювала на території зони посиленого радіологічного контролю з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 протягом не менше 4 років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку. При цьому постійне проживання такої особи або постійна праця у зазначеній зоні з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період, дає особі право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 2 роки (початкова величина), а також додатково 1 рік за кожні 3 повні роки проживання або роботи на такій території, але не більше 5 років.
Тобто, для зниження пенсійного віку на 5 років слід перевірити дотримання умов: 1) чи є особа потерпілою від Чорнобильської катастрофи; 2) чи особа постійно проживала або постійно проживає чи постійно працювала або постійно працює в зоні посиленого радіологічного контролю; 3) чи станом на 1 січня 1993 року особа прожила або відпрацювала у зони посиленого радіологічного контролю не менше 4 років; для розрахунку кількості років зниження пенсійного віку слід встановити, чи 4) чи проживала або постійно працювала особа в зоні посиленого радіологічного контролю з моменту аварії по 31 липня 1986 року; та 5) загальну кількість років проживання особи в зазначеній зоні.
ОСОБА_1 має посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_2 , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією.
Згідно оскаржуваного рішення, позивач станом на 01.01.1993 прожила в зоні посиленого радіологічного контролю 2 роки 4 місяці 06 днів.
Щодо періоду проживання в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 та загального періоду проживання, то суд зазначає, що відповідно до довідки Рафалівської селищної ради Вараського району Рівненської області №486 від 26.03.2024 ОСОБА_1 дійсно проживала в смт. Рафалівка Вараського району Рівненської області з 06.07.1972 по 10.08.1988, та з 21.10.1988 по 02.02.1998.
Також, згідно з даними трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 від 08.07.1986 позивач у період з 01.07.1986 по 24.08.1988 працювала в Володимирецькому об`єднанні Сільгоспхімія, яке було розташовано в смт. Рафалівка, Вараського району Рівненської області
Відмовляючи позивачу в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, Управління в рішенні про відмову в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку посилалось на те, що позивачем не підтверджено факт проживання у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 року не менше 4 років (02 роки 04 місяців 06 днів). Тобто, з наявних в матеріалах справи документів видно, що відповідач не враховує в період проживання позивача період навчання в Луцькому державному педагогічному інституті.
З цього приводу слід зазначити, що дипломом лише підтверджується інформація про навчання позивачки в Луцькому державному педагогічному інституті в період з 01.09.1988 по 03.06.1993.
Диплом підтверджує лише факт навчання позивачки у навчальному закладі і не містить інформацію щодо місця проживання позивачки. Інформація, яка міститься в дипломі, не спростовує обставин, що позивачка є потерпілою від Чорнобильської катастрофи, яка проживала та працювала станом на 01.01.1993 у зоні посиленого радіологічного контролю не менше чотирьох років.
Більш того, ці обставини підтверджуються рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 07.05.2025 у справі №556/214/25, яким встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, факт проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , без реєстрації в смт. Рафалівка Володимирецького (на даний час Вараського) району Рівненської області, яке відноситься до зони посиленого радіаційного контролю у періоди з: - 11.08.1988 року по 31.08.1988 року (двадцять один день); - 03-04.09.1988 року (два дні), 10-11.09.1988 року (два дні), 17-18.09.1988 року (два дні), 24-25.09.1988 року (два дні); - 01-09.10.1988 року (вихідні та святкові дні дев`ять днів), 15-16.10.1988 року (два дні), 22-23.10.1988 року (два дні), 29-30.10.1988 року (два дні); - 05-08.11.1988 року (святкові та вихідні дні чотири дні, 12-13.11.1988 року (два дні), 19-20.11.1988 року (два дні), 26-27.11.1988 року (два дні); - 03-04.12.1988 року (два дні), 10-11.12.1988 року (два дні); з 24-25.12.1988 року (два дні); - 01-14.01.1989 року (канікули чотирнадцять днів); 28-29.01.1989 року (два дні); - 11-12.02.1989 року (два дні); 25-26.02.1989 року (два дні); - 04-08.03.1989 року (святкові та вихідні дні п`ять днів), 11-12.03.1989 року (два дні), 18-19.03.1989 року (два дні), 25-26.03.1989 року (два дні); - 01-02.04.1989 року (два дні), 08-09.04.1989 року (два дні), 15-16.04.1889 року (два дні), 22-23.04.1989 року (два дні), з 29-30.04.1989 року (свято Пасхи та святкові дні два дні); 01-09.05.1989 року (дев`ять днів), 13-14.05.1989 року (два дні), 20-21.05.1989 року (два дні), 27- 28.05.1989 року (два дні); - 03-04.06.1989 року (два дні), 17-18.06.1989 року (два дні); - 01-02.07.1989 року (два дні), 15-16.07.1989 року (два дні), 29-31.07.1989 року (три дні), - 01-31.08.1989 року (канікули тридцять один день); 09-10.09.1989 року (два дні), дні), 30.09.1989 року (один день); 16-17.09.1989 року (два дні), 23- 24.09.1989 року (два ні); - 01.10.1989 року (один день), 07-08.10.1989 року (два дні); 14-15.10.1989 року (два дні), 21-22.10.1989 року (два дні), 28-29.10.1989 року (два дні); - 04-08.11.1989 року (святкові дні п`ять днів), 11-12.11.1989 року (два дні), 18-19.11.1989 року (два дні), 25-26.11.1989 року (два дні); - 02-03.12.1989 року (два дні), 16-17.12.1989 року (два дні), 30-31.12.1989 року (два дні); - 01-14.01.1990 року (канікули чотирнадцять днів); 27-28.01.1990 року (два дні); - 10-11.02.1990 року (два дні), 24-25.02.1990 року (два дні); 03-04.03.1990 року (два дні), 08-11.03.1990 року (чотири дні), 17-18.03.1990 року (два дні), 24- 25.03.1990 року (два дні), 31.03.1990 року (один день); - 01.04.1990 року (один день), 07-08.04.1990 року (два дні); 14-15.04.1990 року (два дні), 21-22.04.1990 року (два дні), 28-29.04.1990 року (два дні); - 01-09.05.1990 року (дев`ять днів); 12-13.05.1990 року (два дні), 19-20.05.1990 року (два дні), 26- 27.05.1990 року (два дні); - 02-03.06.1990 року (два дні); 16-17.06.1990 року (два дні); 30.06.1990 року(один день), 14.07-31.08.1990 року (канікули сорок дев`ять днів); - 08-09.09.1990 року (два дні), 15-16.09.1990 року (два дні); 22-23.09.1990 року (два дні), 29-30.09.1990 року (два дні); - 06-07.10.1990 року (два дні), 13-14.10.1990 року (два дні); 20-21.10.1990 року (два дні), 27-28.10.1990 року (два дні); - 03-04.11.1990 року (два дні), 07-11.11.1990 року (п`ять днів); 24-25.11.1990 року (два дні); - 08-09.12.1990 року (два дні); 22-23.12.1990 року (два дні), 29-31.12.1990 року (три дні); - 01-14.01.1991 року (канікули - чотирнадцять днів); 26-27.01.1991 року (два дні); - 09-10.02.1991 року (два дні); 23-24.02.1991 року (два дні); - 08-10.03.1991 року (три дні), 16-17.03.1991 року (два дні), 23-24.03.1991 року (два дні), 30-31.03.1991 року (два дні); - 06-07.04.1991 року (два дні), 13-14.04.1991 року (два дні), 20-21.04.1991 року (два дні), 27-28.04.1991 року (два дні); - 01-09.05.1991 року (дев`ять днів), 11-12.05.1991 року (два дні), 18-19.05.1991 року (два дні), 25- 26.05.1991 року (два дні); - 01-02.06.1991 року (два дні), 08-09.06.1991 року (два дні); 22-30.06.1991 року (канікули - дев`ять днів); - 01.07-31.08.1991 року (канікули - шістдесят два дні); -14-15.09.1991 року (два дні), 21-22.09.1991 року (два дні), 28-29.09.1991 року (два дні); - 05-06.10.1991 року (два дні), 12-13.10.1991 року (два дні), 19-20.10.1991 року (два дні), 26-27.10.1991 року (два дні); - 02-03.11.1991 року (два дні), 07-10.11.1991 року (чотири дні); 24-25.11.1991 року (два дні); - 07-08.12.1991 року (два дні); 21-22.12.1991 року (два дні); - 01-14.01.1992 року (канікули чотирнадцять днів); 25-26.01.1992 року (два дні); - - 08-09.02.1992 року (два дні); 22-23.02.1992 року (два дні); - 07-08.03.1992 року (два дні), 14-15.03.1992 року (два дні), 21-22.03.1992 року (два дні), 28-29.03.1992 року (два дні); - 04-05.04.1992 року (два дні), 11-12.04.1992 року (два дні), 18-19.04.1992 року (два дні), 25-26.04.1992 року (два дні); 01-10.05.1992 року (десять днів), 16-17.05.1992 року (два дні), 23-24.05.1992 року (два дні), 31.05.1992 року (два дні); - 06-07.06.1992 року (два дні); 20-21.06.1992 року (два дні); - 04-05.07.1992 року (два дні), 18-19.07.1992 року (два дні); - 25.07-31.08.1992 року (канікули – тридцять вісім днів); 30- - 05-06.09.1992 року (два дні), 12-13.09.1992 року (два дні), 19-20.09.1992 року (два дні), 26-27.09.1992 року (два дні), з 30.09.1992 року по 27.10.1992 року (двадцять вісім днів - під час проходження практики в Рафалівській СШ-інтернаті); - 07-10.11.1992 року (чотири дні); 21-22.11.1992 року (два дні); - 05-06.12.1992 року (два дні), 19-20.12.1990 року (два дні).
Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відмова пенсійного органу носить формальний характер та не ґрунтується на нормах закону, оскільки документами, що є в матеріалах даної справи підтверджуються доводи позивача щодо проживання станом на 01.01.1993 року в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років.
Наведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 30.09.2020 у справі №572/1921/17, від 16.10.2024 у справі №140/14380/23, від 12.05.2026 у справі №460/13782/24, від 30 червня 2026 року у справі №560/14828/25.
Таким чином, судом встановлено, що позивач прожила та працювала в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4 років, а саме 4 роки 2 місяці.
Також суд зазначає, що позивач має посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_2 , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією. Ця категорія та посвідчення потерпілого надається за умови проживання у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4 років.
Документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (частина 3 статті 65 Закону №796-XII).
Згідно п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 р. №501, якою затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (який був чинним на момент видачі позивачу посвідчення) (далі - Порядок №501) передбачено, що громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видається посвідчення коричневого кольору, серія В.
Пунктом 10 Порядку №501 встановлено, що видача посвідчень провадиться громадяни, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток №7).
Відповідно до п. 2 Порядку №501, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Зазначене кореспондується зі змістом частини 3 статті 65 Закону №796-ХІІ.
Таким чином, Законом №796-ХІІ та Порядком №501 передбачено, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії.
На підставі зазначеного, питання проживання позивачем не менше чотирьох років у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 вирішувалось при наданні йому статусу потерпілої особи.
Саме такий правовий висновок міститися у постанові Верховного Суду від 26.07.2023 по справі №460/2589/20.
Доказів скасування або анулювання виданого позивачу посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи до суду надано не було та матеріали справи не містять.
Щодо застосування початкової величини зниження пенсійного віку.
ОСОБА_1 має посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_2 , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією.
Відповідно до довідки Рафалівської селищної ради Вараського району Рівненської області №486 від 26.03.2024 ОСОБА_1 дійсно проживала в смт. Рафалівка Вараського району Рівненської області з 06.07.1972 по 10.08.1988, та з 21.10.1988 по 02.02.1998.
Також, згідно з даними трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 від 08.07.1986 позивач у період з 01.07.1986 по 24.08.1988 працювала в Володимирецькому об`єднанні Сільгоспхімія, яке було розташовано в смт. Рафалівка, Вараського району Рівненської області
Зважаючи, що даними довідки та трудової книжки підтверджено, що з 26.04.1986 по 31.08.1986 проживала та працювала в смт. Рафалівка Вараського району Рівненської області та відповідно до примітки до частини першої ст.55 Закону № 796-ХІІ, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період, суд дійшов висновку, що позивачу повинна встановлюватися початкова величина зниження пенсійного віку 2 роки, оскільки вона в період з 26.04.1986 по 31.07.1986 проживала в населеному пункті, віднесеному до зони посиленого радіологічного контролю.
Позивач в подальшому також проживала в зоні посиленого радіологічного контролю з 01.01.1993 по даний час.
А відтак враховуючи, що станом на 01.01.1993 року позивач прожила та відпрацювала у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років та загальний період проживання позивача в зоні посиленого радіологічного контролю, що становить більше 20 років, суд дійшов висновку, що позивач має право на зниження пенсійного віку на 5 років.
Суд зауважує, що другою обов`язковою умовою для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII є наявність у особи відповідного страхового стажу, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Водночас, відповідачем не заперечується та не ставиться під сумнів, що у позивача наявний страховий стаж 38 роки, необхідний для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII.
Таким чином, в силу вимог Закону №796-XII та Закону №1058-ІV позивач набув право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.
За наведених обставин, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову в призначенні пенсії є протиправним та порушує гарантоване державою право позивача на пенсійне забезпечення.
Отож, судом встановлено, що позивач досягнув віку, визначеного статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з врахуванням зменшення, проживав необхідну кількість років в зоні посиленого радіологічного контролю для призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та має необхідний страховий стаж для призначення пенсії.
За таких обставин, суд дійшов висновку щодо необхідності для повного відновлення порушеного права позивача визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити позивачу пенсію зі зниженням пенсійного віку.
При цьому суд враховує позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 08.02.2024 по справі № 500/1216/23, згідно з якою дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Одеській області.
Відповідно до статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Оскільки позивачу 55 роки виповнилося 02.01.2026, а з заявою про призначення пенсії та необхідними документами позивач звернувся 16.01.2026, то пенсія зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" повинна бути призначена позивачу з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку - 03.01.2026.
Щодо позовних вимог в частині виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на підставі ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суд зазначає наступне.
За правилами пункту 4.10. розділу IV Порядку №22-1 (у редакції згаданих вище змін), після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії. З аналізу вказаних вище положень випливає, що після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення (перерахунок) пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, тобто територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, тобто, територіальному органу Пенсійного фонду України, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця перебування особи для здійснення виплати такої пенсії. Тобто, нарахування та виплату пенсії проводить територіальний орган Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання (реєстрації)/перебування особи.
Оскільки позивач Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області не є територіальним органом Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання (реєстрації)/перебування позивача, таким чином, у цій частині позовні вимоги слід залишити без задоволення.
На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.
Враховуючи положення ч.3 ст.139 КАС України, судовий збір, сплачений за подання цього позову, слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 23.01.2026 року №172050008080 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 03 січня 2026 року.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області суму судового збору у розмірі 665,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Повний текст рішення складений 27 липня 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 ) 
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд.83,м. Одеса,Одеська обл.,65012, ЄДРПОУ/РНОКПП 20987385) 

Суддя       С.М. Дуляницька