Справа № 204/3798/26
Провадження № 2/204/3296/26 

ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРА

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
14 липня 2026 року м. Дніпро 
Чечелівський районний суд м. Дніпра у складі:
головуючого – судді Чапали Г.В., 
за участю секретаря судового засідання – Азаряна Б.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,- 
ВСТАНОВИВ:
У провадження Чечелівського районного суду міста Дніпра надійшла позовна заява ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 05 лютого 2021 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Заочним Рішенням Чечелівського районного суду м. Дніпра від 16 грудня 2025 року у справі №204/8399/25 відповідний шлюб було розірвано. Сторони мають двох малолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Подружнє життя у сторін не склалося, у зв`язку із чим відносини були припинені. На теперішній час малолітні діти проживають із позивачкою та знаходяться на її повному матеріальному утриманні. Малолітній син сторін за станом здоров`я перебуває на обліку у лікаря – невролога Комунального некомерційного товариства «Спеціалізований медико-реабілітаційний центр для дітей та підлітків Дніпропетровської міської ради» з діагнозом – розлади мови та потребує постійних курсів реабілітації. Донька відвідує Комунальний заклад дошкільної освіти (ясла-садок). Витрати на лікування сина та дитячий садочок доньки повністю забезпечує позивач. Відповідач у добровільному порядку допомогу не надає, участі у вихованні дітей не приймає, життям дітей не цікавиться. На теперішній час відповідач проживає і зареєстрований в Республіці Таджикистан. Враховуючи, що заробітної плати позивачки недостатньо для покриття усіх витрат на забезпечення соціально-побутових потреб дітей остання просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 5000 гривень щомісячно, на кожну дитину, починаючи з дати подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. 
14 квітня 2026 року ухвалою суду справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату час та місце його проведення, направила на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі на підставі наявних у матеріалах справи документів. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. 
Відповідач є громадянином Республіки Таджикистан, у судові засідання призначені на (13.05.2026; 14.07.2026) не з`явився, про дату, час та місце їх проведення повідомлявся шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, жодних заяв або клопотань на адресу суду не направив. 
Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відтак, суд постановив проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи факт неявки в судове засідання всіх учасників справи, у відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.  
Згідно із пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» (далі – Закон № 2709-IV) іноземний елемент – це ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох із таких форм, зокрема, хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 Закону № 2709-ІV цей Закон застосовується до питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, зокрема, підсудність судам України справ з іноземним елементом.
Визначаючи підсудність справи судам України, необхідно керуватися загальними правилами, визначеними у статті 76 Закону № 2709-IV.
Так, відповідно до пункту 2 частини першої статті 76 Закону № 2709-IV встановлені підстави визначення підсудності справ судам України, зокрема, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема у випадках, якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні.
Згідно ч. 1 ст. 66 Закону № 2709-IV права та обов`язки батьків і дітей, крім випадків, передбачених статтями 67, 67 - 1, 67 - 4 цього Закону, визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв`язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини. При цьому суд зважає на положення частини першої статті 16 Закону № 2709-IV, відповідно до якої особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який було зареєстровано 05 лютого 2021 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_1 (а.с.9).
Заочним Рішенням Чечелівського районного суду м. Дніпра від 16 грудня 2025 року у справі №204/8399/25 шлюб між сторонами було розірвано (а.с.12). 
Сторони мають двох малолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.10); та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , повторно виданим Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.11). 
Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 987 (Відділення виписки: поліклінічне) малолітній син сторін: ОСОБА_4 за станом здоров`я перебуває на обліку у лікаря – невролога Комунального некомерційного товариства «Спеціалізований медико-реабілітаційний центр для дітей та підлітків Дніпропетровської міської ради» з діагнозом – розлади мови. Скерований до курсу реабілітації (а.с.16).
Відповідно до довідки Комунального закладу дошкільної освіти (ясла-садок) Дніпровської міської ради від 24.03.2026 за вих №4, малолітня донька сторін: ОСОБА_3 , яка проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 відвідує КЗДО №391. Вихованням та піклуванням дитини повністю займається матір. На протязі всього перебування дитини у садочку батько не з`являвся (а.с.18). 
Малолітні діти проживають разом із матір`ю — позивачкою у справі, яка згідно витягу з Реєстру територіальної громади зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , , діти знаходяться на повному утриманні позивача, відповідач матеріальної допомоги не надає. 
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим і індивідуальним. 
Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:
стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
інші обставини, що мають істотне значення.
Статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.
Згідно частини 1-3 зазначеної статті СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абзацом 2 частини 2 статті 182 СК України. 
Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дати подання позову і до досягнення дітьми повноліття.
Згідно з ч. 1, ч. 5 і ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що малолітні діти проживають разом із матір`ю та перебувають на її повному утриманні. При цьому син має вади здоров`я, у зв`язку з чим потребує реабілітації та додаткового матеріального забезпечення. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження наявності інших осіб, яких він зобов`язаний утримувати, або інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів.
Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, враховуючи конкретні обставини справи та зокрема стан здоров`я дітей, суд вважає справедливим та обґрунтованим стягнення з відповідача аліментів на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання позову і до досягнення кожною дитиною повноліття. 
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулась із позовом 07 квітня 2026 року. 
Беручи до уваги викладене, та той факт, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання дитини належним чином та у рівній мірі нести витрати на дитину, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з 07 квітня 2026 року, на користь матері ОСОБА_1 , та до досягнення кожною дитиною повноліття, що на думку суду буде достатнім та справедливим розміром аліментів . 
Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
На підставі ст. ст. 80, 81, 180, 182, 183, 191 СК України, керуючись ст. ст. 2, 4, 80, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282, 430 ЦПК України, - 
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей – задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП – НОМЕР_4 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП – НОМЕР_5 ) аліменти на утримання малолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно починаючи з 07 квітня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП – НОМЕР_4 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП – НОМЕР_5 ) аліменти на утримання малолітньої дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з 07 квітня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 , допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Чечелівським районним судом м. Дніпра за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 14 липня 2026 року.

Суддя