Справа № 137/1676/25
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" вересня 2026 р.

Літинський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Желіховського В.М. 
секретаря судових засідань Гречанівської В.В.     
розглянув у відкритому судовому засіданні в с-ще Літин цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кошельок" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «КОШЕЛЬОК» звернулися до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.  В позові зазначають, що 03.08.2021 року між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «КОШЕЛЬОК» ЄДРПОУ 40842831 було укладено договір № 3481000958-418501 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі Договір), на умовах строковості, зворотності, платності, за яким Відповідач зобов`язавсь повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.
Відповідно до умов кредитного договору, ТОВ «КОШЕЛЬОК» взяло на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту, становить 6 000,00 грн. ( п. 1.1. договору, р. 3., паспорту кредиту); початковий строк кредитування, становить 22 днів, ( п. 2.1. договору, р. 3., р. 4 паспорту кредиту, п. 1. графіку розрахунків); Дисконтна відсоткова ставка, становить 2,00% на добу за початковий строк кредиту(Лояльний період) визначений п. 3.6. п. 3.7. п. 3.7. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 1. п. 2. графіку розрахунків); Базова процентна ставка, становить 2.2% на добу за продовжений строк користування кредитом визначений п. 3.5., п. 3.6., п. 3.7., п. 3.8. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 4. графіку розрахунків).
Кредитодавець, виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору та перерахував грошові кошти на банківську картку № НОМЕР_1 , яку відповідач вказав в особистому кабінеті.
Однак, відповідач не виконав свої зобов`язання за укладеним договором - не повернув кредит та не сплатив проценти, у зв`язку з чим, станом на момент звернення до суду у відповідача, за договором № 3481000958-418501 від 03.08.2021 р., утворилась заборгованість в розмірі 20520,00 грн., яка складається з заборгованості за сумою кредиту - 6 000,00 грн. та заборгованості за відсотками за користування позикою - 14 520,00 грн.
Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з вказаним позовом і просять стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 20520,00 грн. та відшкодування витрат зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн.  
Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 01.12.2025 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву.  
09.02.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Іваницького А.М., в якому зазначає, що відповідач не визнає позовні вимоги позивача, вважає їх незаконними і необґрунтованими, та просить відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.
Так, позивачем не доведено, що між ОСОБА_1 та позивачем був укладений кредитний договір у порядку та на умовах, на які посилається позивач та виникнення заборгованості у вказаному у позовній заяві розмірі.      03 серпня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Кошельок» було укладено договір № 3481000958-418501 про надання коштів у позику. Зазначений договір укладено згідно з статтями 207, 639 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронний цифровий підпис», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про споживче кредитування», Правил надання позики на умовах фінансового кредиту ТОВ «Кошельок». 
Проте, вважають такий договір таким, що вчинений з порушенням вимог законодавства.
Відповідач акцептував оферту здійснивши дії спрямовані на укладення договору про надання кредиту і настання юридичних прав та обов`язків, заповнивши заявку на сайті позивача, добровільно та з розумінням настання юридичних прав та обов`язків, зазначив інформацію щодо реквізитів банківської картки на рахунок якої бажала отримати кредит.        При цьому, такої заявки на підтвердження акцепту пропозиції відповідача, позивачем до матеріалів справи не додано, таким чином це свідчить про чергове порушення процедури укладення договору.         Копія фотографії з паспортом ОСОБА_1 , яка додана до матеріалів справи також не свідчить про укладення договору, а є процедурою верифікації та проміжним кроком перед підписанням договору, після чого наступним кроком позичальник отримує рішення кредитора щодо можливості надання кредиту, при цьому при позитивному рішенні клієнт отримує доступ до «особистого кабінету», в «особистому кабінеті» клієнт отримує гіперпосилання для ознайомлення з офертою щодо укладення договору, тоді вносить в інформаційну-телекомунікаційну систему номер своєї банківської карти на яку бажає отримати кредит, після чого відбувається підписання договору.           Порядок укладення договору позики також визначений в Правилах надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Кошельок» (далі - Правила), де зокрема зазначається, що підписання договору позики позичальником здійснюється за допомогою одноразового ідентифікатора, а підписання кредитодавцем здійснюється шляхом використання факсимільного відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки кредитодавця.              Договір який доданий до матеріалів справи, окрім того що не містить волевиявлення відповідача, на ньому також відсутнє факсимільне відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки позикодавця позивача. Крім цього, паспорт споживчого кредиту та графік платежів, які додані до матеріалів справи аналогічно не містять підтвердження волевиявлення ОСОБА_1 на укладення договору позики, так як на них також відсутнє відображення його підпису, в тій чи іншій формі, а також підпису позикодавця.  
Таким чином, Позивачем не доведено, що між ОСОБА_1 та позивачем був укладений договір у порядку та на умовах, на які посилається позивач та виникнення заборгованості у вказаному у позовній заяві розмірі, тому позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.        Заявлена позивачем вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в розмірі 14 520, 00 грн. поза межами погоджених сторонами умов є безпідставною та необґрунтованою, оскільки вона не відповідає погодженим сторонами умовам кредитного договору та не підтверджена належними доказами, що не може слугувати підставою для її стягнення.       Відповідач не здійснив жодних активних дій, спрямованих на пролонгацію строку дії кредиту, не здійснював жодних оплат заборгованості за кредитним договором і не висловив згоди на таке продовження.
Таким чином, починаючи з 25.08.2021 у ТОВ «Кошельок», як кредитодавця, відсутнє право нараховувати відсотки за кредитним договором.
Крім того, відповідач як військовослужбовець звільняється від сплати нарахованих процентів за кредитним договором, так як є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , 160 бригада і підпадає під застосування ч.15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Також відповідач не погоджується з вказаною сумою витрат на правову допомогу, оскільки вказана сума є неспівмірною із складністю справи та наданими послугами, тому просить суд відмовити у задоволенні вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. За умови, якщо суд прийде до переконання щодо безпідставності відмови у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, просить зменшити такий розмір витрат.
Враховуючи зазначені обставини, просить відмовити у задоволенні позовних вимог за позовом ТОВ «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по справі № 137/1676/25 у повному обсязі.
18.02.2026 до суду надійшла відповідь на відзив позивача ТОВ «Кошельок», в якій зазначають, що на твердження відповідача про те, що матеріали справи не містять належних доказів, які підтверджують виконання позивачем умов договору щодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок відповідача і взагалі свідчить про відсутність факту здійснення фінансової операції і отримання відповідачем кредитних коштів надають наступні спростування.
Договір укладено сторонами за допомогою веб-сайту (https://koshelok.ua/), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «КОШЕЛЬОК», в рамках якої реалізується технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Порядок укладення визначений Правилами надання позики на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» (далі - Правила).               За Правилами клієнт створює заявку на отримання кредиту, обов`язково вказуючи всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення. У заявці клієнт зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні дані про себе, які необхідні для прийняття кредитодавцем рішення про подальше надання кредиту клієнту. Клієнт несе особисту відповідальність за правильність та достовірність даних зазначені під час укладання договору, отримує дзвінок від співробітника ТОВ «Кошельок», проходить перевірку та надає копії документів (паспорту та ідентифікаційного коду) або верифікується за допомогою технології BankID; отримує рішення кредитора щодо можливості надання кредиту; при позитивному рішенні щодо надання кредиту клієнт отримує гіперпосилання для ознайомлення з офертою щодо укладання договору. Оферта, що міститься за гіперпосиланням є пропозицією у розумінні ч. 4 ст. 11 «Про електронну комерцію» та відповідно до ч. 5 ст. 11 цього Закону включає умови, викладені у Правилах, що є невід`ємною частиною договору, що пропонуються до укладання клієнту; клієнт самостійно вносить до інформаційно-телекомунікаційної системи кредитора номер своєї банківської картки, на яку бажає отримати кредит.        Відповідно до Правил клієнт повинен володіти відкритим на своє ім`я банківським рахунком в українському банку, грошовими коштами на якому має змогу розпоряджатися; діяти від власного імені за власним інтересом, не отримувати кредит в якості представника, агента третьої особи і не діяти на користь третьої особи. Після прийняття клієнтом оферти, йому на телефонний номер (зазначений клієнтом при реєстрації) надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору. Клієнт в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитора підписує кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора. Після підписання кредитного договору в інформаційно-телекомунікаційні системі кредитора кредитор в автоматичному режимі направляє примірник кредитного договору, правил та інші супутні документи на вказану клієнтом електронну пошту (також вони доступні в особистому кабінеті клієнта 24/7).               Далі інформаційно-телекомунікаційна система Кредитора в автоматичному режимі перераховує кредитні кошти за реквізитами, вказаними клієнтом.    Як вбачається з Візуальної форми послідовності дій ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 , номер телефону НОМЕР_4 , електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та Товариства (ТОВ «КОШЕЛЬОК»), щодо укладення електронного Договору про надання кредиту 3481000958-418501 від 03.08.2021 р. в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті https://koshelok.ua/.
03.08.2021 року відповідач, використовуючи номер телефону НОМЕР_4 , ідентифікувався в ІТС, зазначивши свої особисті дані: паспорта, ідентифікаційного коду, номера телефону, електронної пошти, та зайшов в особистий кабінет, позивач перевірив статус клієнта, далі відповідач надав всю необхідну інформацію для належної пропозиції, номер банківської картки, на яку слід перерахувати кошти, після чого відбулося погодження заявки на кредит, та позивачем сформовано пропозицію укласти Договір, далі позивач направив (розмістив) відповідачу в ІТС індивідуальну оферту (з відповідними активними посиланнями), яка містить істотні умови Договору; після цього відповідачу на номер телефону НОМЕР_4 , було відправлено смс-повідомлення про успішний розгляд його заявки на кредит та необхідність ознайомитися з договором в особистому кабінеті.             Позивач відправив в смс-повідомленні на зазначений номер телефону відповідача одноразовий ідентифікатор -2875-, відповідач ознайомився з офертою позивача та прийняв її умови. Далі відповідач надіслав позивачу акцепт та підписав Договір одноразовим ідентифікатором -2875-.         Після цього в особистому кабінеті відповідача відобразився підписаний Договір та додатки до нього, а також Правила для цілодобового онлайндоступу. Зазначена Візуальна форма послідовності дій складена у відповідності до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» з урахуванням положень Закону України «Про електронну комерцію» та Повідомлення Нацкомфінпослуг від 13 лютого 2019 року про роз`яснення особливостей порядку укладення електронних договорів.       Згідно з листом АТ "ТАСКОМБАНК" № 23231/47.1. від 16.06.2025 р. ТОВ «КОШЕЛЬОК» надано підтвердження успішності операції через систему TASLink та зарахування на картку картодержателя 03.08.2021 16:45:33 - 6000,00 грн. TSL_ID транзакції - 178043, Код авторизації - 300859, Номер картки: НОМЕР_1 ; відправник ТОВ «Кошельок».           Крім того, до матеріалів позовної заяви додано повідомлення про те, що 03- 08-2021 через платіжну систему TASLink було проведено успішне зарахування на карту клієнта: сума операції - 6000.00 грн.; номер картки - НОМЕР_1 ; Order ID транзакції - 0db48a70-a621-4e54-be37-6109487d3dd1; Опис замовлення - Видача кредитних коштів, Договір займа №3481000958-418501.      Аналіз наведених норм законодавства та обставин справи дає підстави дійти висновку, що відповідач, по-перше, здійснив дії, які чітко свідчить про його свідомий вибір та волевиявлення на укладання Договору, по-друге, без цих дій саме з боку відповідача - укладання договору було б неможливе. Тобто без входу відповідача на веб-сайт позивача, без отримання ним SMS- повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт до особистого кабінету, без отримання SMS повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, тобто без виконання відповідачем всього алгоритму дій, необхідних для отримання кредиту, кредитний договір між ним та ТОВ «КОШЕЛЬОК» не був би укладений, тобто сторони не досягли би згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані на банківську картку, що зазначив відповідач.
Саме така тривала послідовність дій сторін забезпечила виконання позивачем своїх обов`язків за Договором щодо перерахування грошових коштів за реквізитами, що були зазначені відповідачем.         До того ж, акцентуємо, що за таких обставин відповідач був повністю ознайомлений з умовами кредитного договору до його підписання, оскільки ІТС позивача побудована таким чином, що без попереднього ознайомлення з умовами кредитного договору клієнт не може перейти до наступного етапу. З урахуванням вказаного, встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідача, кредитний договір не міг бути укладений сторонами, можна дійти висновку, що цей правочин відповідно до Закону за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. 
Крім того, за Правилами в процесі верифікації обов`язково проводиться перевірка наявності доступу клієнта до банківської карти, яку зазначив клієнт для отримання кредиту, шляхом блокування. А саме кредитодавець здійснює блокування наперед невідомої клієнту довільної суми в розмірі від 1 копійки до 2 гривень на зазначеній клієнтом банківській картці, а клієнт має ввести цю суму заблокованих коштів на ІТС кредитодавця під час верифікації( п.5.8 Правил).   Саме таким же чином було підтверджено наявність доступу відповідача до вказаної ним банківської картки. Отже, аналіз вищенаведених норм законодавства та обставин справи дозволяє дійти наступних висновків: - ідентифікація відповідача на веб-сайті позивача здійснена відповідно до вимог чинного законодавства, з використанням його особистих даних.
Договір укладено сторонами в порядку, що відповідає Закону України "Про електронну комерцію", Договір є укладеним, оскільки сторони досягли згоди з усіх істотних умов правочину (ч.1 ст.638 ЦК України); Договір є укладеним з моменту перерахування кредиту на картку.
Доказів протилежного відповідач не надав, що відповідно до статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.        Також відповідачем не надано суду доказів про те, що телефонний номер, із використанням якого здійснювалося підписання Договору, у момент укладення Договору йому не належав та використовувався іншою особою без його відома чи доручення, що Договір укладено іншою особою за відсутністю його волевиявлення. 
В матеріалах справи відсутні докази протиправності дій третіх осіб стосовно відповідача, як і незаконності заволодінням його персональними даними, що також доводить чинність Договору. 
Також у справі відсутні відомості про припинення дії Договору або визнання його недійсним у встановленому законом порядку.        Таким чином, Договір на час вирішення спору є обов`язковим для сторін і правомірним в розумінні статті 204 ЦК України. 
Позивач виконав свої зобов`язання за Договором, надіславши гроші на банківську картку, яку зазначив відповідач (факт перерахування кредиту підтверджено доданими до позовної заяви повідомленням через платіжну систему TASLink зарахування на картку відповідача коштів у розмірі 6000,00 грн. та листом від АТ "ТАСКОМБАНК"), а відповідач прийняв ці гроші, використав їх на свої потреби.
Позивач не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» та відповідно до виданої ліцензії, не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття. Позивач через партнера АТ "ТАСКОМБАНК", з яким укладено відповідний договір про надання послуг в системі TASLink, перерахував відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок, що був вказаний останнім в особистому кабінеті ІТС позивача. Зазначені обставини підтверджується вищевказаним листом АТ "ТАСКОМБАНК".
Що стосується наданого позивачем розрахунку заборгованості, то він не є безумовною підставою визначення розміру кредитної заборгованості, оскільки цей розмір установлюється саме судом на підставі умов договору, вимог закону, доказів сплати/переплати кредиту. 
Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ (у цьому випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково, зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.
Щодо нарахування процентів поза межами Лояльного строку кредитування. Відповідно до п.2.1. Договору кредит надавався строком на 22 дні, початком якого є дата підписання Договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок Кредитодавця грошових коштів. В Договорі цей період визначений як Лояльний. У пункті 3.6. Договору сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого кредиту після закінчення Лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст.212 ЦК України, що має наслідком подовження строку користування Кредитом. 
Таким чином, сторони Договору погодили продовження строку користування кредитом до 112 днів з моменту укладення Договору (22 дні плюс 90 днів), по закінченню якого у відповідача виникає обов`язок повернути суму кредиту та нарахованих відповідно до умов Договору процентів за користування кредитом, а у позивача виникає право отримати виконання обов`язку боржником, тобто право вимоги щодо повернення кредиту та нарахованих процентів. Умовою такого продовження є користування кредитом після закінчення Лояльного періоду. Тобто строк кредитування з 25.08.2021 року до 22.11.2021 року є погодженим сторонами Договору.               До спливу Лояльного періоду у 22 дні відповідач не повернув кредит, що підтверджується доданим до позовної заяви детальним розрахунком заборгованості. Тобто відповідач продовжив користуватися кредитом після закінчення Лояльного періоду, що за Договором є відкладальною обставиною, внаслідок настання якої строк користування кредитом продовжився до 112 днів з моменту укладення Договору.               Відповідно нарахування процентів за користування кредитом у цей період, розмір яких обумовлений пунктом 3.8. Договору, є законним. При цьому акцентуємо, що позичальник, який не повернув кредит до спливу Лояльного періоду, ніяким чином не порушив Договір (а відтак не йдеться про відповідальність), відповідач продовжив користуватися кредитом, але на інших умовах і саме про це домовились сторони Договору.
Нарахування відсотків за користування кредитними коштами здійснено в межах строку дії договору № 3481000958-418501 від 03.08.2021 р. та за процентними ставками, передбаченими пунктами 1.3.2., 1.3.3., 1.3.3.1. та 3.8 цього договору.
Будь-які заходи відповідальності за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання не застосовані.
Щодо твердження відповідача з приводу застосування до нього пільг як до військовослужбовця зазначають, що кредитний договір між ТОВ «Кошельок» і ОСОБА_1 було укладено 03.08.2021 р. Відповідач надав суду докази факту його перебування на військовій службі з 12.10.2025 року. Проте заборгованість за відсотками нарахована з 03.08.2021 по 22.11.2021 р., тому на підставі цих довідок на боржника не поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Щодо заявленого позивачем розміру адвокатського гонорару зазначають, що він не є завищеним і не перевищує середньо-ринковий розмір послуг адвокатів по Київському регіону України, а тому вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу в сумі 10 000 грн. доведена, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим, а також позивачем дотримані критерії розумності їх вартості.
За таких підстав, просять позов задовольни в повному обсязі.
23.02.2026 до суду надійшли заперечення (на відповідь на відзив), де представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Іваницький А.М. зазначає, що відсутні належні докази виконання позивачем свого зобов`язання, тобто фактичного надання кредиту відповідачу. Лист «Про підтвердження платежу» АТ «ТАСКОМБАНК» № 23231/47.1. від 16.06.2025 року. не є належним доказом, що підтверджують виконання позивачем своїх зобов`язань по Договору, не містять відповідних обов`язкових реквізитів та не є первинними документами, які можуть підтвердити факт перерахування коштів.
Також не надано належних та допустимих доказів на укладення кредитного договору, тим самим позивач не довів, що у відповідача було волевиявлення на його укладення, Договір позики є неукладеним, а позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.
Також відсутні докази того, що відповідач погоджувався з пролонгацією Договору позики. Позивач, посилаючись на автопролонгацію, фактично стверджує про односторонню зміну строку виконання зобов`язання, яка відбулася без жодних активних дій відповідача, спрямованих на продовження строку кредитування, та без дотримання процедури належного інформування про таку зміну. Натомість, невчасне повернення коштів є порушенням, а не акцептом на зміну умов договору.
Заявлена позивачем вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками (14 520,00 грн.) поза межами погоджених сторонами умов є безпідставною та необґрунтованою.
Таким чином, у відповідача відсутній правовий обов`язок щодо сплати процентів, нарахованих поза строком дії договору. Нарахування процентів після спливу встановленого строку кредитування є неправомірним і не створює для споживача додаткових зобов`язань.
Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 05.03.20265 зобов`язано АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" (ЄДРПОУ: 14305909, місце реєстрації: 01011, м. Київ, вул.Алмазова Генерала, буд. 4А), надати суду: письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки № НОМЕР_1 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) або на ім`я іншої особи (із зазначенням ПІБ та РНОКПП такої особи); а також письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 за період з 02.08.2021 року по 04.08.2021 року.  
На виконання вищевказаної ухвали до суду надійшов лист АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" за №81-15-9/4522-БТ від 17.03.2026 (а.с.80) згідно якого надана інформація, що банківська картка № НОМЕР_5 емітована на ім`я ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_6 .        Також надано виписку про рух коштів по рахунку № НОМЕР_7 (Банківська картка) № НОМЕР_5 , яка належить ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_6 за період з 02.08.2021 по 04.08.2021 р. (а.с.81).
30.04.2026 до суду надійшли додаткові пояснення представника позивача ТОВ «Кошельок», що ними доведено факт укладення Договору № 3481000958-418501 від 03.08.2021 року та перерахування кредитних коштів відповідачу ОСОБА_1 . 
Без виконання відповідачем всього алгоритму дій, необхідних для отримання кредиту, кредитний договір між ним та ТОВ «КОШЕЛЬОК» не був би укладений, тобто сторони не досягли би згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані на банківську картку № НОМЕР_1 .
Представник позивача ТОВ "КОШЕЛЬОК в судове засідання не з`явився, в позовній заяві та у поданому раніше відзиві міститься вимога про здійснення розгляду справи без участі позивача та задоволення позовних вимог в повному обсязі.              Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.
Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Іваницький А.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав зазначених у відзиві. Зокрема, зазначив, що кредитний договір, який укладений між сторонами не відповідає вимогам чинного законодавства. Крім того, не доведено факту отримання кредитних коштів. Заявлена позивачем вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в розмірі 14 520, 00 грн. також є безпідставною та необґрунтованою, оскільки вона не відповідає погодженим сторонами умовам кредитного договору та не підтверджена належними доказами, що не може слугувати підставою для її стягнення. В задоволенні позову просить відмовити повністю і врахувати, те, що відповідач є військовослужбовцем і підпадає під застосування ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».  
Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав.    Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.           Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.      Судом встановлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.             Так, 03.08.2021 року між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «КОШЕЛЬОК» ЄДРПОУ 40842831 було укладено договір № 3481000958-418501 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі Договір), на умовах строковості, зворотності, платності, за яким Відповідач зобов`язавсь повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.
Відповідно до умов кредитного договору, ТОВ «КОШЕЛЬОК» взяло на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту, становить 6 000,00 грн. ( п. 1.1. договору, р. 3., паспорту кредиту); початковий строк кредитування, становить 22 днів, ( п. 2.1. договору, р. 3., р. 4 паспорту кредиту, п. 1. графіку розрахунків); Дисконтна відсоткова ставка, становить 2,00% на добу за початковий строк кредиту(Лояльний період) визначений п. 3.6. п. 3.7. п. 3.7. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 1. п. 2. графіку розрахунків); Базова процентна ставка, становить 2.2% на добу за продовжений строк користування кредитом визначений п. 3.5., п. 3.6., п. 3.7., п. 3.8. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 4. графіку розрахунків) (а.с.7-13).     Відповідно до детального розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.14-15) зазначається сума заборгованості в розмірі 20520,00 грн., яка складається з заборгованості за сумою кредиту - 6 000,00 грн. та заборгованості за відсотками за користування позикою - 14 520,00 грн.
Відповідно до листа (а.с.18) та повідомлення про перерахування коштів від фінансово-розрахункової установи (а.с.19) позивач перерахував грошові кошти на картку картодержателя 03.08.2021 16:45:33 - 6000,00 грн. TSL_ID транзакції - 178043, Код авторизації - 300859, Номер картки: НОМЕР_1 ; відправник ТОВ «Кошельок».
Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з таких підстав.     
Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.    При цьому, зі змісту ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Відповідно до положень ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.    Згідно з вимогами ст.76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Матеріали справи свідчать про те, що договір укладений в електронній формі.
Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
Зокрема, в ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 03.08.2021 уклав кредитний договір №34810000958-418501 в електронній формі шляхом підписання за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «КОШЕЛЬОК», погодився з умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, відтак укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, а тому на думку суду, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Також підтверджено факт отримання кредитних коштів, на картковий рахунок, який належить відповідачу ОСОБА_1 .
Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як слідує з матеріалів справи, відповідачем не виконується зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та платежів за користування кредитом. 
Під час судового розгляду, відповідачем сплачено 6000,00 грн. в рахунок погашення боргу за тілом кредиту, що підтверджується платіжною інструкцією 8419-9572-5903-2170 від 01.07.2026 на рахунок позивача (а.с.112).
Так, відповідачем у поданому надано відзиві, зазначено, що він є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , НОМЕР_8 бригада і підпадає під застосування ч.15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і вважає, що вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в розмірі 14 520,00 грн. є необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, з урахуванням його статусу військовослужбовця.            Щодо пільг військовослужбовцям та членам їх сімей зазначають, що відповідно до п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.              Статтю 14 цього Закону було доповнено пунктом 15 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року №1275-VІІ. Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону №1275-VІІ передбачено поширення дії, зокрема, підпункту 3 пункту 4 розділу І цього Закону на військовослужбовців із початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.      Верховний Суд у постанові від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) виклав висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». У цій постанові Верховний Суд зазначив, що Національний банк України листом від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.     Судом встановлено, що відповідач 03.08.2021 укладаючи кредитний договір, не був військовослужбовцем, нарахування процентів за договором здійснювалося з 03.08.2021 по 22.11.2021 р., а тому він не підпадає під застосування пільг відповідно до п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».    
За таких підстав, суд вважає, що позивачем правомірно здійснювались нарахування процентів у вказаному розмірі і вона підлягає до стягнення в повному обсязі.
Щодо позиції відповідача щодо повної відмови в задоволені позовних вимог, суд зазначає, що позивачем доведено факт укладення з відповідачем кредитного договору та отримання кредитних коштів. Будь-яких доказів на спростування вказаних обставин, відповідачем суду не надано.
Дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторін, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю і стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача 14 520,00 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, оскільки останній не виконав своїх зобов`язань згідно укладеного договору № 3481000958-418501 від 03.08.2021 р.
Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.         Згідно п. 1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.       На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано: договір надання правничої допомоги від 12.02.2025 року (а.с.20) та перелік послуг, що входять до складу правничої допомоги (а.с.21).
Аналізуючи докази, надані стороною позивача на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, виходячи з критерію реальності адвокатських послуг та їхньої вартості, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. є підтвердженими належними та допустимими доказами, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу у даній справі.   Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід покласти на відповідача.         
Керуючись ст. ст. 13, 19, 76-82, 258-265, 268,293,294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.          Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 на користь ТОВ «КОШЕЛЬОК» ЄДРПОУ: 40842831, заборгованість за кредитним договором № 3481000958-418501 від 03.08.2021 р. в розмірі 14520,00 грн., що складається з заборгованості за відсотками за користування позикою 14 520,00 грн.   Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 на користь ТОВ «КОШЕЛЬОК» ЄДРПОУ: 40842831 суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн.            Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 на користь ТОВ «КОШЕЛЬОК» ЄДРПОУ: 40842831 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.        В задоволенні решти позову відмовити.        Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Вінницького апеляційного суду через Літинський районний суд Вінницької області.          Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.              У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Суддя : Желіховський В. М.