ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

08 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/23252/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),
суддів: Юрко І.В., Білак С.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року в адміністративній справі №160/23252/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУП ІНТРЕЙД» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов?язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРУП ІНТРЕЙД» (далі – позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з вимогами до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України, в якому просило: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №12968057/41071921 від 12.06.2025 про відмову у реєстрації податкової накладної №17 від 27.01.2025;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №17 від 27.01.2025.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року задоволено позовні вимоги, а саме суд:
- визнав протиправним та скасував рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №12968057/41071921 від 12.06.2025 про відмову у реєстрації податкової накладної №17 від 27.01.2025;
- зобов`язав Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №17 від 27.01.2025;
- стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУП ІНТРЕЙД» судові витрати у розмірі 3711 грн 20 коп;
- стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУП ІНТРЕЙД» судові витрати у розмірі 3711 грн 20 коп.
Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позову. 
В обґрунтування вимог скарги апелянт зазначає, що за результатами розгляду документів, наданих «ГРУП ІНТРЕЙД» разом з повідомленням про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, Комісією регіонального рівня Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі – Комісія) винесено Рішення від 12.06.2025 №12968057/41071921 про відмову в реєстрації податкової накладної № 17 від 27.01.2025 в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі – Рішення), з причини: «надання платником податку копій документів, складених із порушенням законодавства». В розділі додаткова інформація зазначено, що неможливо встановити походження товару, який реалізується. Апелянт звертає увагу суду на недоліки в оформленні первинних документів, наданих позивачем. Так, видаткова накладна № 3851 від 27.01.2025 не містить інформації щодо особи отримувача. Товарно-транспортна накладна № 3851 від 27.01.2025 не містить інформації щодо водія-експедитора. Товарно-транспортна накладна № 3851 від 27.01.2025 не містить інформації щодо посади відповідальної особи вантажоодержувача. Товарно-транспортна накладна № 3851 від 27.01.2025 не містить інформації щодо водія-експедитора. Товарно-транспортна накладна № 3851 від 27.01.2025 не містить повної інформації щодо пункту навантаження та пункту розвантаження. Також, ТОВ «ГРУП ІНТРЕЙД» не скористалось правом адміністративного оскарження рішення комісії регіонального рівня Головного управління ДПС у Дніпропетровській області. Враховуючи вищенаведене, у Головного управління ДПС у Дніпропетровській області були законні підстави для прийняття рішення про відмову у реєстрації спірної податкової накладної. Відповідно до наданих до суду документів та пояснень встановлено, що 21.02.2024 року між ТОВ «Груп Інтрейд» (Постачальник) та ПАТ «МОТОР СІЧ» (Покупець) було укладено договір № 1046/24-Д (ТехВ), відповідно до умов якого, постачальник зобов`язується передати, а покупець - прийняти та оплатити продукцію на умовах Договору. Згідно наданої товарно-транспортної накладної № 3851 від 27.01.2025 року, перевезення товару здійснювалося поштовим перевізником ТОВ «Нова Пошта» (код ЄДРПОУ 31316718). Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до ТОВ «Нова Пошта» із запитом (вих. № 82716/5/04-36-05-03-06 від 24.09.2025 року) про надання інформації та її документальне підтвердження, копії первинних та інших документів, що підтверджують господарські взаємовідносини із ТОВ «Груп Інтрейд», а також надання інформації щодо справжності (оригінальності, автентичності) товарно-транспортних накладних № 4113 від 17.03.2025 року, № 3851 від 27.01.2025 року, № 3930 від 10.02.2025 року, № 3976 від 20.02.2025 року, № 4055 від 04.03.2025 року та експрес-накладної № 59001296407482 від 07.01.2025 року. На запит, який було надіслано Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, ТОВ «Нова Пошта» надало лист № 1416 від 14.10.2025 року щодо надання інформації та документального підтвердження (вх. № 119905/6 від 16.10.2025), в якому повідомило, що згідно з умовами Договору та Законом України «Про поштовий зв`язок», прийняття відправлення оформляється Експрес-накладною (ЕН) та надало документи по взаємовідносинам з ТОВ «Груп Інтрейд» виключно у січні 2025 року. Разом з тим, ТОВ «Нова Пошта» у листі № 1416 від 14.10.2025 року щодо надання інформації не надало підтвердження взаємовідносин з ТОВ «Груп Інтрейд» з кінця січня (27.01.2025) по березень 2025 року та інформації щодо справжності (оригінальності, автентичності) товарно-транспортної накладної № 3851 від 27.01.2025 року, яку ТОВ «ГРУП ІНТРЕЙД» долучило до матеріалів справи № 160/23252/25, як доказ поставки товару до ПАТ «МОТОР СІЧ». З метою повного та всебічного встановлення обставин у справі Головне управління ДПС у Дніпропетровській області вважає за необхідне додатково звернути увагу суду на таке. У позовній заяві та поясненнях, наданих на розгляд Комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, ТОВ «Груп Інтрейд» зазначає, що придбало товар, який було реалізовано відповідно до податкової накладної № 17 від 27.01.2025 року ПАТ «МОТОР СІЧ», у постачальника, який не є платниками ПДВ, а саме у Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОСТОР ЕЛІТ» (далі – ТОВ «АВТОСТОР ЕЛІТ»). Відповідно до Договору № 3/2025 від 02.01.2025 року ТОВ «АВТОСТОР ЕЛІТ», іменоване надалі «Продавець», в особі директора Островєрхової Юлії Євгенівни, що діє на підставі Статуту, з однієї сторони, і ТОВ «Груп Інтрейд» іменоване надалі «Покупець», в особі директора Ісмаілова Еміля Мубарізовича, діючого на підставі Статуту, з іншої сторони, уклали даний договір, відповідно до умов якого Продавець зобов`язується передати у власність, а Покупець прийняти та оплатити на умовах цього договору запчастини, електромеханізми, в подальшому товар, в асортименті, за номенклатурою та в кількості, передбаченої видатковими накладними. Так, згідно з п. 2.4. Договору № 3/2025 від 02.01.2025 року розрахунок за Товар відбувається на умовах відстрочки платежу строком на 90 днів від дати отримання продукції. Відповідно до п.2.5. Договору №3/2025 від 02.01.2025 року датою оплати товару є дата зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця. Однак, ТОВ «Груп Інтрейд» не надало ні до суду, ні до податкового органу платіжних інструкцій або інших доказів розрахунків чи перенесення строків оплати за товар. При цьому, ТОВ «Груп Інтрейд» надано до суду та податкового органу видаткову накладну № 19 від 24.01.2025 року, відповідно до якої, постачальником є ТОВ «АВТОСТОР ЕЛІТ», а покупцем ТОВ «Груп Інтрейд». У вищезазначеній видатковій накладній № 19 від 24.01.2025 року зазначено розрахунковий рахунок ТОВ «АВТОСТОР ЕЛІТ» в АТ «КОМІНБАНК» НОМЕР_1 . Проте, відповідно до реєстраційних даних з ІКС «Податковий блок» рахунок НОМЕР_1 в АТ «КОМІНБАНК» закрито 02.10.2024 року (Витяг реєстраційних даних з ІКС «Податковий блок» наявний в матеріалах справи). Отже, оплата за товар не могла здійснюватися на розрахунковий рахунок, зазначений у даній видатковій накладній. Крім того, у видатковій накладній невірно зазначений код ЄДРПОУ ТОВ «АВТОСТОР ЕЛІТ» 45558568, замість правильного 45436432. Таким чином, надана позивачем видаткова накладна № 19 від 24.01.2025 на підтвердження походження товару, містить неточності та недостовірну інформацію. Крім того, відповідно до п.3.1. Договору №3/2025 від 02.01.2025 поставка товару здійснюється на умовах поставки DDP. Проте, на розгляд комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та до суду не було надано товарно-транспортних накладних або інших документів на підтвердження транспортування товару від ТОВ «АВТОСТОР ЕЛІТ» на адресу ТОВ «Груп Інтрейд». Крім того, відповідно до Договору № 3/2025 від 02.01.2025 директором ТОВ «АВТОСТОР ЕЛІТ» є Островєрхова Юлія Євгенівна. Відповідно до інформації з баз даних податкового органу ОСТРОВЄРХОВА ЮЛІЯ ЄВГЕНІЇВНА є одночасно директором 37 підприємств, які в свою чергу знаходяться в різних районах Київської області, зокрема: Фастівський, Броварський, Білоцерківський, Бучанський райони. При цьому, відповідно до реєстраційних даних з баз ІКС «Податковий блок» щодо ТОВ «АВТОСТОР ЕЛІТ» встановлено, що адреса засновника ОСОБА_1 АДРЕСА_1 . А відповідно до постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.02.2025 року у справі № 404/127/25 стосовно ОСОБА_1 про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.51 КУпАП, і на підставі ч.2 ст.36 КУпАП накладено на неї стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. Так, відповідно до матеріалів справи № 404/127/25 встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово вчиняла адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки) в магазинах «Файно маркет» та «АТБ» в м. Кропивницькому, про що складено протоколи про адміністративні порушення, та свідчить визнання вини у вчинених правопорушеннях самою ОСОБА_1 в судовому засіданні в ході розгляду справи № 404/127/25. Таким чином, оскільки по взаємовідносинам ТОВ «Груп Інтрейд» з ТОВ «АВТОСТОР ЕЛІТ» позивачем не надано ні до контролюючого органу, ні до суду товарно-транспортні накладні, специфікації до договору, розрахункові документи, а надана видаткова накладна № 19 від 24.01.2025 року містить недостовірні дані та складена із порушенням законодавства, тому неможливо встановити походження товару, який реалізується відповідно до податкової накладної № 17 від 27.01.2025 року. ТОВ «ГРУП ІНТРЕЙД» не надало експрес-накладні ні до податкового органу, ні до суду. Разом з тим, ТОВ «Нова Пошта» повідомило, що окрім надання послуг поштового зв`язку та послуг з організації перевезень великогабаритних відправлень, Товариство може виступати як експедитор на підставі окремих договорів із клієнтами про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом на території України (далі - Договір про ТЕО). Водночас із ТОВ «ГРУП ІНТРЕЙД» за запитуваний період Товариством не укладалися Договори про ТЕО. Таким чином, у відносинах із замовниками за Договорами про ТЕО Товариство виступає експедитором, а не перевізником, тому обов`язок щодо складання товарно-транспортних накладних безпосередньо між замовниками та Товариством законодавством не передбачено. ТОВ «ГРУП ІНТРЕЙД» на підтвердження перевезення товару від ТОВ «Груп Інтрейд» до ПАТ «МОТОР СІЧ» не надало експрес-накладні ТОВ «Нова Пошта» ні до податкового органу, ні до суду. ТОВ «ГРУП ІНТРЕЙД» було долучено до позовної заяви товарно-транспортну накладну № 3851 від 27.01.2025 року, складену ТОВ «ГРУП ІНТРЕЙД» з порушенням законодавства, а саме: відсутнє прізвище, власне ім`я та по батькові, посада та печатка ТОВ «Нова Пошта»; не зазначено марку, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля та причепу/напівпричепу; автомобільним перевізником зазначено ТОВ «Нова Пошта», однак у листі № 1416/1 від 19.11.2025 року ТОВ «Нова Пошта» зазначає, що не виступає перевізником та не укладало договорів із ТОВ «ГРУП ІНТРЕЙД» про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом на території України; не зазначено прізвище, ім`я та по батькові, номер посвідчення водія; у пункті навантаження не зазначено повну адресу; у пункті розвантаження не зазначено населений пункт, у який здійснювалося перевезення; не зазначено кількість місць, масу брутто вантажу; відсутній підпис водія/експедитора; не зазначено час прибуття та час вибуття автомобіля для завантаження і розвантаження; відсутній підпис відповідальної особи в графі вантажно-розвантажувальні операції. Також, відповідач не погоджується зі стягненням на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджено матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРУП ІНТРЕЙД» (код ЄДРПОУ 41071921) є юридичною особою, зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 06.01.2017, номер запису: 11031020000041938. 
Види діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУП ІНТРЕЙД»: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний); 10.61 Виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості; 46.17 Діяльність посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками. 
21.02.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРУП ІНТРЕЙД» (постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Мотор Січ» (покупець) укладено Договір №1046/24-Д(ТехВ) (далі - Договір) відповідно до якого постачальник зобов`язується передати, а покупець прийняти та оплатити продукцію на умовах, передбачених цим договором.
Відповідно до п. 4.1 Договору поставка продукції здійснюється за цінами, які визначені у відповідності до умов поставки, вказані в специфікаціях та включать в себе всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати постачальника, пов`язані з поставкою продукції.
04.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРУП ІНТРЕЙД» та Публічним акціонерним товариством «Мотор Січ» погоджено Специфікацію №21 стосовно поставки, зокрема: підшипник 5А-32122Б5Т2 (7 шт) на суму 475300,00 грн. без урахування ПДВ. 
27.01.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРУП ІНТРЕЙД» складено Публічному акціонерному товариству «Мотор Січ» видаткову накладну №3851 стосовно поставки: підшипник 5А-32122Б5Т2 (7 шт) на суму 475300,00 грн, в тому числі ПДВ 95060,00 грн. (570360,00 грн)
27.01.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРУП ІНТРЕЙД» складено Публічному акціонерному товариству «Мотор Січ» товарно-транспортну накладну №3851 стосовно поставки: підшипник 5А-32122Б5Т2 (7 шт) на суму 475 300,00 грн, в тому числі ПДВ 95 060,00 грн.
Під час здійснення господарської діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРУП ІНТРЕЙД» складено та направлено на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №17 від 27.01.2025 на загальну суму 475300,00 грн, в тому числі ПДВ 95060,00 грн. 
Відповідно до квитанції від 18.02.2025 податкову накладну №17 від 27.01.2025 прийнято, однак реєстрацію зупинено та зазначено наступні підстави для зупинення: платник податку, яким подану для реєстрації ПН/РК в ЄРПН, відповідає п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку. Позивачу запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН.
На виконання п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРУП ІНТРЕЙД» було надано пояснення та копії документів щодо податкової накладної/розрахунків коригування, реєстрацію якої зупинено.
12.06.2025 за результатами розгляду документів комісією регіонального рівня ДПС у Дніпропетровській області прийнято рішення №12968057/41071921 про відмову у реєстрації податкової накладної №17 від 27.01.2025 в Єдиному реєстрі податкових накладних у зв`язку із наданням платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства. 
В розділі «Додаткова інформація» зазначено: «Неможливо встановити походження товару, який реалізується». 
Не погоджуючись із рішеннями про відмову в реєстрації податкових накладних та з вимогою вчинити певні дії позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.
Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.
Згідно з п.201.16. ст. 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165 (далі - Порядок №1165) визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (далі - комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів.
Відповідно до п. 10 Порядку № 1165 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
Згідно з п.11 Порядку № 1165 у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.
Додатком 1 до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних визначено Критерії ризиковості платника податку на додану вартість, п. 8 яких є: наявність у контролюючих органах податкової інформації, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.
Довідник кодів податкової інформації, що стала підставою для розгляду питання про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, визначається ДПС та затверджується відповідним наказом, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті ДПС.
Наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 № 520 затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.12.2019 за № 1245/34216; далі - Порядок № 520), який визначає механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 520 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.
Перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати:
договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;
договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;
первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;
розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;
документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.
Згідно із пунктами 6, 7 Порядку № 520 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній / розрахунку коригування.
Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складено на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображено однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДКПП)).
Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку подає до ДПС в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
Відповідно до пунктів 9 та 11 Порядку № 520 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня.
Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:
ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;
та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку;
та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.
Пунктом 13 Порядку № 520 визначено, що Рішення комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.
Верховний Суд за результатами аналізу наведених норм у постановах від 18.11.2021 у справі № 380/3498/20, від 20.01.2022 у справі № 140/4162/21 дійшов висновку, що чинними нормативно-правовими актами визначено вичерпний перелік підстав, які можуть слугувати підставою для прийняття рішення про відмову у реєстрації податкових накладних.
Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджено письмовими доказами наявними у матеріалах справи, що оскаржуваними рішеннями комісії ГУ ДПС у Дніпропетровській області №13005228/43692284 від 24.06.2025 року відмовлено в реєстрації податкової накладної №168 від 27.05.2025 року, а підставою зазначеного рішення є "надання платником податку копій документів, складених/оформлених із законодавства порушенням законодавства".
Колегія суддів також звертає увагу на те, що квитанція про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної не містить інформації (конкретного переліку) документів, необхідних контролюючому органу для прийняття рішення про реєстрацію спірного розрахунку коригування, в результаті чого позивач потрапив у стан правової невизначеності.
Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2018 року у справі №822/1817/18 зазначив, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.
У постанові Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі №819/330/18 зазначено, що у випадку не конкретизації переліку документів у рішенні про відмову у реєстрації податкової накладної платник податків перебуває у стані правової невизначеності, що позбавляє його можливості надати контролюючому органу необхідний в розумінні суб`єкта владних повноважень пакет документів, а для контролюючого органу, відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреції - прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної. Зупинення реєстрації податкової накладної та в подальшому відмова в її реєстрації не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також прийняття негативного для платника податків рішення без зазначення конкретних мотивів дає підстави для висновку про необхідність відновлення порушеного права позивача шляхом скасування рішень про відмову в реєстрації податкових накладних.
Отже, недотримання принципу правової визначеності під час зупинення реєстрації розрахунку коригування призвело до необізнаності платника податків щодо вичерпного переліку необхідних документів, які він повинен був надати контролюючому органу, внаслідок чого не зміг належним чином зареєструвати розрахунок коригування.
Разом із тим, надаючи оцінку рішенню відповідача, що оскаржується, суд першої інстанції вірно зазначив, що контролюючим органом визначено загальні підстави прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування та рішення не містить конкретної інформації щодо причин та підстав його прийняття. Водночас, контролюючим органом не сформовано конкретних вимог щодо необхідності подання вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання розрахунку коригування не вказано, які саме документи складені з порушенням законодавства, які вимоги законодавства порушено при складанні документів та яких документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію розрахунку коригування.
Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення контролюючим органом конкретного критерію оцінки ступеня ризиків, а також зазначення у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної чіткого переліку документів, чого зроблено не було.
Вживання податковим органом загального посилання на пункти Критеріїв ризиковості здійснення операцій, та без зазначення переліку документів, які пропонується надати контролюючому органу для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, а не будь-яких на власний розсуд.
У постанові від 10 квітня 2020 року у справі №819/330/18 Верховний Суд наголосив, що при вирішенні питання про реєстрацію податкових накладних адміністративний суд не досліджує зміст господарських правовідносин. Завдання суду полягає у дослідженні документів первинного бухгалтерського обліку в аспекті їх належності для цілей підтвердження реальності господарських операцій. Необхідність підтвердження реальності господарських операцій переслідує публічно-правові цілі - встановлення належності виконання платниками податків визначених законодавством податкових обов`язків.
Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача щодо неможливості встановлення походження товару не спростовує наявність у позивача обов`язку реєстрації податкової накладної за вчиненою господарською операцією щодо поставки товару, з огляду на надання ним 
Так, на переконання суду, надіслані позивачем письмові пояснення з копіями первинних та інших документів повністю відображають зміст господарських операцій позивача із його контрагентами та були достатніми для прийняття податковим органом рішень про реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Проте, незважаючи на надані позивачем пояснення, документи, Комісією було прийнято спірне рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відтак, колегія суддів доходить висновку, що за відсутності конкретної пропозиції про необхідність надання певних документів, та за умови не наведення комісією доказів того, що документи, які подані позивачем є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, свідчить про протиправність такого рішення.
Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акту правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Верховний Суд у постанові від 23.10.2018 у справі №822/1817/18 виклав правову позицію, у відповідності до якої за загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акту правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
При цьому матеріалами справи підтверджується, що позивач надав контролюючому органу копії документів на власний розсуд, оскільки відповідачем в квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної не зазначено, які саме конкретно документи та в підтвердження якої обставини необхідно подати.
Водночас, відсутність певного документа чи ненадання його контролюючому органу на стадії вирішення питання щодо реєстрації податкових накладних не може бути підставою для відмови в реєстрації таких податкових накладних чи розрахунку коригування без наведення відповідного обґрунтування, а також за умови, якщо інші надані документи підтверджують можливість їх реєстрації.
Враховуючи, що позивачем до контролюючого органу були надані пояснення, в яких зазначено, що продукція (підшипники) була придбана у ТОВ «АВТОСТОР ЕЛІТ» по видатковій накладній № 19 від 24.01.25 (відповідно до договору № 3/2025 від 02.01.2025); наявність продукції на складі підприємства підтверджено документом карта субрахунку 281; для реєстрації податкової накладної № 19 від 24.01.25 були сплачені кошти на електронний ПДВ – рахунок в сумі 971026, 00 грн.
За вказаних обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що платник податків належним чином виконав свій обов`язок щодо надання належних пояснень та документів на підтвердження необхідності реєстрації податкових накладних, у контролюючого органу були наявні достатні документи для спростування сумнівів щодо ризиковості здійснення операції, а наданих контролюючому органу документів та письмових пояснень було достатньо для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.
При цьому, колегія суддів враховує, що предметом спору у цій справі є правомірність прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації податкової накладної з урахуванням документів, наявних у податкового органу на час його прийняття, внаслідок чого, подальше (після прийняття оскаржуваного рішення) з`ясування обставин щодо додаткових доказів, які, на переконання податкового органу свідчать про нереальність господарської операції (походження товару, внаслідок реалізації якого складено і направлено на реєстрацію податкової накладної № 17 від 27.01.2025, не впливає на законність оскаржуваного рішення про відмову у реєстрації податкової накладної, а може бути перевірена контролюючим органом під час проведення перевірки платника податків.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини, зважаючи на наявність у позивача передбачених чинним законодавством документів, необхідних для складання податкової накладної та беручи до уваги, що реальність господарських операцій не спростована відповідачем на час прийняття оскаржуваного рішення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для відмови у реєстрації в ЄРПН податкової накладної.
Крім того, колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивачем не було оскаржене спірне рішення контролюючого органу в адміністративному порядку, оскільки п. 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України передбачено право , а не обов`язок платника податку оскаржити рішення, прийняті контролюючим органом.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 24.06.2025 № 13005228/43692284, про відмову в реєстрації податкової №168 від 27.05.2025 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, - є необґрунтованим та підлягає скасуванню.
Щодо вимоги про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №168 від 27.05.2025 року, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно з ч.4ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Тобто законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Як вбачається зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.
Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова може.
Натомість, у даному випадку колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції та не вважає повноваження ДПС України дискреційними, оскільки даний суб`єкта владних повноважень не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.
У цьому випадку, задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.
Відповідно до підпункту 201.16.4 пункту201.16 статті201 Податкового кодексу України податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій: а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
При цьому, відповідно до пунктів 19 та 20 Порядку №1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: 1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; 2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до Державної фіскальної служби відповідного рішення суду). У разі надходження до Державної фіскальної служби рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду (пункт 20 Порядку № 1246).
Таким чином, для відновлення порушених прав позивача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №168 від 27.05.2025 року, що складена позивачем, датою подання її на реєстрацію.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, є необґрунтованими, а тому не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.
Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 8000,00 грн. є реальними та підтвердженими.
Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції, проте вважає визначений судом першої інстанції розмір витрат на правничу допомогу значно завищеним, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу.
За змістом частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з пунктами 6, 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката наведено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Так, 01.02.2021 між позивачем та Адвокатським бюро «Сергія Жечева» укладено Договір-доручення про надання правової допомоги.
Додатковою угодою від 01.02.2021 №1 до Договору-доручення про надання правової допомоги від 01.02.2021 обумовлена сума вартості правової допомоги.
Пунктом 4.2 Договору визначено, що гонорар адвоката погоджується за взаємною згодою сторін та оформлюється актом приймання-передачі наданої правової допомоги.
02.07.2025 між позивачем та Адвокатським бюро «Сергія Жечева» укладено акт №ОУ-0000146 приймання-передачі наданої правової допомоги, яким визначено розмір гонорару адвоката у сумі 5000,00 грн за підготовку адміністративного позову по справі №160/23252/25.
18.08.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРУП ІНТРЕЙД» сплатило на користь Адвокатського бюро «Сергія Жечева» 5000,00 грн за надання правової допомоги по справі №160/23252/25, що підтверджується платіжною інструкцією №2456 від 18.08.2025. 
При цьому, колегія суддів враховує, що предмет спору у справі № 160/23252/25 відноситься до категорії типових справ, за результатом розгляду яких узгоджено єдину правову позицію та вироблено сталу судову практику, в тому числі й Верховного Суду; розгляд цієї справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження, що враховано судом першої інстанції.
Як підтверджується матеріалами справи, до суду першої інстанції відповідач у відзиві на позовну заяву наполягав на зменшенні судових витрат, аргументуючи свої вимоги тим, що предмет позову у цій справі не є складним, проте не зазначив розмір витрат на правничу допомогу, яка, на його переконання, є співмірною до заявлених позовних вимог та відповідає наданим адвокатом послугам.
Суд першої інстанції під час ухвалення рішення врахував клопотання відповідача та зазначив про його безпідставність та про відповідність витрат на правничу допомогу наданим адвокатом послугам.
Водночас, колегія суддів вважає за необхідне врахувати, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, слід керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
За викладених обставин колегія суддів, з урахуванням викладених вище аргументів, погоджує висновок суду першої інстанції стосовно того, що розмір витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн є співмірною із обсягом наданих послуг, витраченим часом та складністю справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року в адміністративній справі №160/23252/25,- залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року в адміністративній справі №160/23252/25,- залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає за виключенням випадків, встановлених цим пунктом.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко 

суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Білак