Справа № 650/3114/26
провадження № 2/650/3329/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2026 року | селище Велика Олександрівка

Великоолександрівський районний суд Херсонської області
в складі: головуючого - судді Сікори О.О.,
за участю секретаря судового засідання Завістовської Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Іщук Надія Ростиславівна, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», про розірвання договору оренди землі,
В С Т А Н О В И В :
Представник позивача звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просить розірвати договір оренди землі від 10 листопада 2011 року, зареєстрований за № 652060004000776, зі змінами, у редакції договору від 13 січня 2022 року № 900030-7, номер запису про інше речове право 42619474, укладений щодо належної позивачу земельної ділянки площею 9,9177 га з кадастровим номером 6520683600:02:022:0036, розташованої за межами села Сагайдачне, раніше села Максима Горького, на території Новорайської сільської територіальної громади Бериславського району Херсонської області, з урахуванням переходу 17 квітня 2025 року права оренди до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» за договором № 1704/25-23, а також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1 064,96 грн.
В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 9,9177 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6520683600:02:022:0036. Право власності зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2391102565206, номер запису про право власності 42619395.
10 листопада 2011 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки, який зареєстровано у встановленому на той час порядку за № 652060004000776.
19 грудня 2014 року між орендодавцем, ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» та ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» укладено договір про заміну сторони у договорі оренди, відповідно до якого права та обов`язки орендаря перейшли до ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС». 28 липня 2017 року додатковою угодою до договору оренди землі № 900030 стороною орендаря визначено ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», а договір викладено в новій редакції.
13 січня 2022 року сторони уклали додаткову угоду № 900030-7, якою договір оренди землі знову викладено в новій редакції. Відповідно до пункту 3.1 договору строк його дії визначено до 31 грудня 2034 року.
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки за пунктом 2.3 договору становить 292 542,16 грн. Відповідно до пункту 4.1 орендна плата складає 9,45 відсотка від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 27 645,23 грн за повний рік оренди. Пунктом 4.4 передбачено внесення орендної плати до 31 грудня кожного року.
17 квітня 2025 року ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» за договором відчуження права оренди № 1704/25-23 передало право оренди земельної ділянки ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС». За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з цієї дати орендарем земельної ділянки є ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС».
Представник позивача вказала, що орендна плата за 2023, 2024 та 2025 роки не виплачувалася. Річний розмір орендної плати становить 27 645,23 грн, а загальний розмір невиплаченої орендної плати за три роки позивач визначила у сумі 82 935,69 грн. Вимоги про стягнення цієї заборгованості у даній справі не заявлено, а наведені обставини зазначені як підстава для дострокового розірвання договору через систематичну несплату орендної плати.
Представник позивача також зазначила, що ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», а після переходу права оренди і ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС», не забезпечували належного використання земельної ділянки, внаслідок чого вона не оброблялася, забур`янювалася та подекуди зазнавала самозаліснення.
На підтвердження можливості ведення сільськогосподарської діяльності після деокупації представник позивача послалася на інформацію Новорайської сільської військової адміністрації та відповіді ТОВ «АГРО-ЛАЙФ 2023» і ТОВ «Додола 2021», відповідно до яких інші землекористувачі на території громади після проведення необхідних обстежень відновлювали господарську діяльність і виплачували орендну плату власникам земельних ділянок.
Ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 20 травня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та залучено ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.
04 червня 2026 року представник третьої особи ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» подав письмові пояснення, у яких просить відмовити у задоволенні позову. Третя особа не заперечує, що до 17 квітня 2025 року орендарем спірної земельної ділянки було ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», а після укладення договору відчуження права оренди чинним орендарем є ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС».
Заперечення проти позову третя особа обґрунтовує тим, що несплата орендної плати була зумовлена об`єктивною неможливістю користування земельною ділянкою у зв`язку з тимчасовою окупацією території у 2022 році, а після деокупації - мінною небезпекою, можливим забрудненням вибухонебезпечними предметами та близькістю до районів бойових дій.
ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» посилається на частину шосту статті 762 ЦК України та статтю 617 ЦК України, вважаючи, що за наявності обставин, за які орендар не відповідає і які унеможливлюють використання майна, орендар звільняється від плати за відповідний період, а форс-мажорні обставини виключають негативні наслідки невиконання зобов`язання.
На підтвердження своєї позиції третя особа надала рішення та розпорядження Херсонської обласної ради щодо суб`єктів господарювання, які постраждали внаслідок обставин непереборної сили, розпорядження Новорайської сільської військової адміністрації від 31 жовтня 2023 року № 163, від 06 лютого 2024 року № 29 та від 18 квітня 2024 року № 154 про надання ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» пільг із місцевих податків та зборів, а також внутрішні накази товариства щодо обмеження або заборони обробітку земель.
Окремо третя особа послалася на листи Херсонської обласної військової адміністрації від 28 травня 2026 року № 01-01-66-6632/0/26/46 та від 01 червня 2026 року № 01-01-66-6808/0/26/46. З цих листів вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 6520683600:02:022:0036 входить до зведеного акта № 5511 виконаних робіт з розмінування місцевості у період з 16 по 24 вересня 2024 року.
На думку третьої особи, саме факт проведення такого обстеження лише у вересні 2024 року підтверджує неможливість безпечного використання земельної ділянки до завершення відповідних робіт. ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» також послалося на постанови Херсонського апеляційного суду у низці інших справ про розірвання договорів оренди землі.
Третя особа вважає, що після вересня 2024 року за 2025 рік може йтися не більше ніж про один випадок несплати орендної плати, який не утворює систематичності у розумінні пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України.
На судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник Іщук Надія Ростиславівна не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» на судове засідання не з`явився. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Відзиву на позовну заяву, заяви про відкладення розгляду справи чи відомостей про причини неявки до суду не подав. Своїм правом надати заперечення проти заявлених позовних вимог та докази на їх підтвердження відповідач не скористався.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» свого представника на судове засідання не направило, однак скористалося процесуальним правом на подання письмових пояснень щодо позову, у яких просить у задоволенні позовних вимог відмовити та наводить відповідні доводи і докази.
Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка на судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце судового засідання, відсутність передбачених законом підстав для відкладення розгляду справи, а також наявність у матеріалах справи достатніх доказів для вирішення спору, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи за наявними матеріалами.
У зв`язку з неявкою на судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та перевіривши наведені учасниками доводи, суд дійшов таких висновків.
Суд встановив, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 9,9177 га з кадастровим номером 6520683600:02:022:0036 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами села Сагайдачне, раніше села Максима Горького, на території Новорайської сільської територіальної громади Бериславського району Херсонської області.
Між орендодавцем та орендарем існують чинні договірні правовідносини, врегульовані договором оренди землі від 10 листопада 2011 року, зареєстрованим за № 652060004000776, зі змінами, у редакції додаткової угоди від 13 січня 2022 року № 900030-7. Строк дії договору визначено до 31 грудня 2034 року.
За умовами договору орендна плата становить 9,45 відсотка від нормативної грошової оцінки земельної ділянки 292 542,16 грн, тобто 27 645,23 грн за повний рік, та підлягає сплаті до 31 грудня відповідного року.
Матеріали справи не містять доказів сплати орендної плати за 2023, 2024 та 2025 роки. Факт невиплати орендної плати за спірний період третьою особою по суті не заперечується, натомість спір стосується наявності або відсутності правових підстав для звільнення орендаря від плати відповідно до частини шостої статті 762 ЦК України.
17 квітня 2025 року право оренди за договором перейшло від ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» до ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС». За умовами договору відчуження до покупця перейшли права та обов`язки орендаря за договорами оренди землі.
Верховний Суд у постанові від 11 лютого 2026 року у справі № 198/346/24, провадження № 61-3952св25, дійшов висновку, що після відчуження права оренди новий орендар, який є правонаступником прав та обов`язків попереднього орендаря за договором оренди, є належним відповідачем за вимогою про розірвання такого договору. Отже, у цій справі належним відповідачем є ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС».
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.
За змістом статей 13, 21, 24 та 25 Закону України «Про оренду землі» орендна плата є платежем за користування земельною ділянкою, орендодавець має право вимагати її своєчасного внесення, а орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату.
Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2024 року у справі № 918/391/23, провадження № 12-19гс24, зазначила, що підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України є систематична, тобто неодноразова - два та більше випадки, повна несплата орендної плати у строки, визначені договором. Така спеціальна правова норма є самостійною та достатньою підставою для розірвання договору.
Щодо доводів третьої особи про форс-мажор суд зазначає таке.
За змістом статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за його порушення, якщо доведе, що порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Водночас ця норма регулює питання відповідальності за порушення зобов`язання і сама по собі не припиняє основного договірного обов`язку. Такий підхід узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 757/58385/16-ц.
Загальний лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року та рішення Херсонської обласної ради щодо наслідків збройної агресії підтверджують існування надзвичайних обставин воєнного часу, однак не мають наперед установленого значення для висновку про неможливість виконання конкретного зобов`язання за конкретним договором у кожний наступний рік.
При цьому рішення Херсонської обласної ради від 23 грудня 2022 року № 491 визначало період дії затвердженого ним переліку суб`єктів, які постраждали від обставин непереборної сили, з 24 лютого по 31 грудня 2022 року. Позивач не посилається на несплату орендної плати за 2022 рік як на підставу позову.
Основні заперечення третьої особи щодо 2023 та 2024 років ґрунтуються на частині шостій статті 762 ЦК України, згідно з якою наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 вказала, що підставою для застосування частини шостої статті 762 ЦК України є об`єктивна безпосередня неможливість використання переданого у найм майна через обставини, за які орендар не відповідає.
У постанові від 23 квітня 2025 року у справі № 916/5400/23 Верховний Суд наголосив, що підставою для застосування частини шостої статті 762 ЦК України є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах доказування. Тобто особа, яка посилається на звільнення від плати, повинна довести обставини, що об`єктивно унеможливили використання конкретного об`єкта оренди у відповідний період.
Відповідно до статей 12 та 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, суд не погоджується з доводом третьої особи про те, що саме орендодавець повинен довести безпечність земельної ділянки. Звільнення від орендної плати за частиною шостою статті 762 ЦК України є наслідком установленої неможливості користування майном, а тому обставини такої неможливості доводить особа, яка на них посилається.
Суд не ставить під сумнів, що після деокупації території Херсонської області існували значні ризики мінного забруднення та що проведення сільськогосподарських робіт без належної оцінки безпеки могло створювати загрозу життю і здоров`ю людей. Разом з тим існування загального ризику не є тотожним установленню повної об`єктивної неможливості використання саме земельної ділянки з кадастровим номером 6520683600:02:022:0036 протягом усього 2023 та 2024 років.
Особливе значення для оцінки цих доводів має наданий самою третьою особою зведений акт № 5511 виконаних робіт з розмінування місцевості, складений за результатами робіт, проведених з 16 по 24 вересня 2024 року на земельному масиві в районі населеного пункту Максима Горького. Листами Херсонської обласної військової адміністрації підтверджено, що земельна ділянка позивача з кадастровим номером 6520683600:02:022:0036 входить до території, охопленої цим актом.
Зі змісту акта № 5511 вбачається, що групою розмінування військової частини НОМЕР_1 перевірено ділянку місцевості загальною площею 437,26 га на наявність вибухонебезпечних предметів візуальним оглядом методом ОРВБД-В. У пункті 2 акта прямо зазначено: під час проведення робіт вибухонебезпечних предметів не виявлено. Знешкодження, транспортування, знищення вибухонебезпечних предметів та підривні роботи не проводились. За результатами внутрішнього щоденного контролю якості станом на 24 вересня 2024 року вибухонебезпечних предметів також не виявлено.
Таким чином, акт № 5511 підтверджує факт проведення уповноваженим підрозділом обстеження земельного масиву, до якого входить спірна земельна ділянка, але не підтверджує фактичного забруднення цього масиву вибухонебезпечними предметами. Навпаки, зафіксованим результатом виконаних робіт є невиявлення таких предметів.
Суд не погоджується з доводом третьої особи про те, що сама дата проведення обстеження у вересні 2024 року автоматично доводить неможливість використання земельної ділянки до цього часу. Відсутність проведеного раніше обстеження засвідчує невизначеність щодо стану території, але не створює презумпції її фактичного забруднення або повної непридатності до використання.
Інший підхід фактично означав би заміну доказування передбаченої частиною шостою статті 762 ЦК України об`єктивної неможливості користування припущенням про небезпеку до моменту перевірки. Такий підхід не узгоджується із загальними правилами доказування та з правовою природою винятку, встановленого частиною шостою статті 762 ЦК України.
Суд звертає увагу і на відмінність обставин цієї справи від наведеного у письмових поясненнях прикладу з постанови Херсонського апеляційного суду у справі № 650/2053/25. За змістом цитованого самою третьою особою судового рішення у тій справі акт розмінування фіксував фактичне виявлення та знищення вибухонебезпечних предметів на перевіреному земельному масиві. У цій справі акт № 5511 містить протилежний фактичний результат - вибухонебезпечних предметів не виявлено.
Посилання на інші постанови Херсонського апеляційного суду також не звільняє суд від оцінки конкретних доказів у цій справі. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені саме у постановах Верховного Суду, тоді як фактичні висновки у кожній справі залежать від наданої доказової бази.
Щодо розпоряджень Новорайської сільської військової адміністрації № 163, № 29 та № 154 суд зазначає, що вони приймалися у сфері застосування податкових пільг та особливостей оподаткування земель, які перебували у користуванні ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», у зв`язку з потенційним забрудненням вибухонебезпечними предметами. Спірна земельна ділянка, зокрема, включена до переліку земель, наведеного в розпорядженні № 154.
Такі розпорядження підтверджують, що орган військової адміністрації враховував потенційний ризик забруднення значного масиву земель для цілей оподаткування. Водночас вони не встановлюють факту виявлення вибухонебезпечних предметів саме на спірній земельній ділянці та не визначають конкретного періоду її повної фактичної непридатності. Надання податкової пільги саме по собі не змінює умов приватноправового договору оренди та не припиняє обов`язку сплачувати договірну орендну плату власнику земельної ділянки.
Внутрішні накази ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» від 2022-2025 років щодо припинення або обмеження обробітку земель відображають управлінські рішення самого товариства, однак не є незалежними доказами фактичного стану спірної земельної ділянки. Вони не містять результатів обстеження земельної ділянки з кадастровим номером 6520683600:02:022:0036 та не спростовують результату акта № 5511.
Втрата або викрадення майна підприємства під час окупації у 2022 році, а також включення ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» до переліку суб`єктів, які постраждали внаслідок обставин непереборної сили, підтверджують негативний вплив збройної агресії на діяльність підприємства. Проте ці обставини не доводять повної неможливості використання конкретної земельної ділянки або виконання грошового зобов`язання зі сплати орендної плати у строки, що настали 31 грудня 2023 року, 31 грудня 2024 року та 31 грудня 2025 року.
Суд також не покладає на орендаря обов`язку здійснювати небезпечні сільськогосподарські роботи всупереч вимогам охорони праці. Однак для звільнення від плати сторона повинна довести об`єктивну неможливість користування конкретним об`єктом оренди у конкретний період. Наявні у справі докази свідчать про потенційний ризик, але не встановлюють такої повної неможливості.
Відомості про здійснення іншими сільськогосподарськими підприємствами господарської діяльності на території Новорайської громади не доводять автоматично безпечність кожної земельної ділянки. Разом з тим вони додатково підтверджують, що загальна безпекова ситуація на території громади не може сама по собі прирівнюватися до повної неможливості використання кожної конкретної земельної ділянки.
За таких обставин суд дійшов висновку, що третя особа не довела наявності передбачених частиною шостою статті 762 ЦК України підстав для звільнення від орендної плати за 2023 та 2024 роки. Відповідно, повна несплата орендної плати за ці два роки є двома самостійними випадками невиконання договірного обов`язку.
Крім того, доказів сплати орендної плати за 2025 рік матеріали справи не містять. На цей час право оренди вже належало ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС», а строк внесення річної орендної плати настав 31 грудня 2025 року. Отже, несплата орендної плати продовжилася і після переходу права оренди до нового орендаря.
Повна несплата орендної плати за 2023 та 2024 роки вже утворює систематичність у розумінні пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, а несплата за 2025 рік додатково підтверджує тривалий характер порушення.
Передаючи земельну ділянку у строкове платне користування, орендодавець розраховувала на регулярне отримання погодженої сторонами орендної плати. Її повна відсутність протягом кількох років позбавляє власника основного майнового результату договору.
Перехід 17 квітня 2025 року права оренди від ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» до ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» не припинив чинного договору та не усунув порушень, допущених у межах одного й того самого орендного правовідношення. Новий орендар набув права та обов`язки сторони орендаря за договором і є належним відповідачем за вимогою про його розірвання.
Таким чином, враховуючи систематичну повну несплату орендної плати та недоведеність обставин, які відповідно до частини шостої статті 762 ЦК України звільняли б орендаря від її внесення за 2023 та 2024 роки, суд дійшов висновку про наявність підстав для дострокового розірвання договору оренди землі.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач під час звернення до суду в електронній формі сплатила судовий збір за вимогу немайнового характеру у розмірі 1 064,96 грн. Оскільки позов задовольняється, зазначена сума підлягає стягненню з відповідача ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» на користь позивача.
Зважаючи на викладене, керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, статтями 15, 16, 509, 526, 530, 617, 629, 651, 762 ЦК України, статтями 96, 141 ЗК України, статтями 13, 21, 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі», Великоолександрівський районний суд Херсонської області,
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Іщук Надія Ростиславівна, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», про розірвання договору оренди землі - задовольнити.
Розірвати договір оренди землі від 10 листопада 2011 року, зареєстрований за № 652060004000776, зі змінами, у редакції договору від 13 січня 2022 року № 900030-7, номер запису про інше речове право 42619474, щодо земельної ділянки площею 9,9177 га з кадастровим номером 6520683600:02:022:0036, розташованої за межами села Сагайдачне, раніше села Максима Горького, на території Новорайської сільської територіальної громади Бериславського району Херсонської області, право оренди за яким 17 квітня 2025 року на підставі договору відчуження права оренди № 1704/25-23 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС».
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» (код ЄДРПОУ 33251307, адреса: 37223, Полтавська область, село Гиряві Ісківці, вулиця Миру, будинок 12) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 064,96 грн.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 14 вересня 2026 року.

Суддя:           О.О. Сікора